Ухвала
04 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 199/635/18
провадження № 61-15301ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Перша дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Казак Ірина Юріївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Перша дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін М. С., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю. О., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Казак І. Ю., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О., про визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 
від 18 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом від 17 лютого 2014 року після смерті його батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому: 1/4 частина зазначеної квартири належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року; 1/8 частину зазначеної квартири фактично прийняв у спадок після смерті своєї доньки ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3/8 частини зазначеної квартири фактично прийняв у спадок після смерті своєї онуки ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій 1/4 частина квартири належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року та 1/8 частину зазначеної квартири вона фактично прийняла у спадок після своєї матері 
ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 березня 2017 року на квартиру АДРЕСА_2 , видане ОСОБА_2 та посвідчене 30 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М. С.
 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений 01 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Казак І. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 284.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом від 17 лютого 2014 року після смерті його батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вказану квартиру фактично прийняв у спадок після смерті своєї онуки ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка дану квартиру прийняла у спадок у порядку спадкування за заповітом від 29 жовтня 2012 року після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 1999 року.
 
Витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .
 
Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 .
 
Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 12 жовтня 2016 року, у частині відчуження 1/2 частини зазначеної квартири на користь ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О., зареєстрований в реєстрі за № 2106.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом від 17 лютого 2014 року після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , що у спільному майні подружжя разом із чоловіком ОСОБА_2 належала його доньці ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
 
Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
 
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено.
 
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року в частині задоволених позовних вимог скасовано, та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 .
 
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишено без змін.
У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 
2021 року скасувати та залишити в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За змістом частини третьої статті 6 ЦПК України за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги, заявнику необхідно було сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 17 620,00 грн ((1 762,00 грн х5) х200%) та за три немайнові вимоги - 4 228,80 грн (1 762,00х0,4х3х200%), а всього - 21 848,80 грн. 
 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 19 210,00 грн.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір у розмірі 2 638,80 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 3, 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 25 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Г. І. Усик