КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/15328/20                                                                                  Головуючий у І інстанції Петренко Н.О.
Провадження №22-ц/824/12498/2021                                                        Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійовича про визнання протиправними та скасування постанови про передачу майна стягувачу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересня 2020 року пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 026/710505-KR на загальну суму 214200,00 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 026/710423-ІО, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Крім того, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено  кредитний договір  № 026/710419-KR на загальну суму 234500,00 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 026/710505-KR, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 026/710509-ІО, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 100,00 кв.м. 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року у справі № 759/13483/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 026/710419-KR від 22.08.2008 року у розмірі 3 072 045,70 грн. та заборгованість за кредитним договором № 026/710505-KR у розмірі 2 678 223,28 грн.
Як зазначає позивач, заставна вартість спірної квартири АДРЕСА_1 встановлена п. 1.2 договору іпотеки становить 365637,72 доларів США, а заставна вартість нежитлових приміщень АДРЕСА_2 встановлена п.1.2 договору іпотеки становить 315568,88 доларів США.
Зазначає, що приватним нотаріусом, як державним реєстратором було допущено чисельні порушення приписів законів, які регулюють прийняття рішення про проведення реєстрації права власності, оскільки спірна квартира відповідає критеріям встановленим згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону. 
Окрім того, зазначила, що реєстрацією іпотечного застереження вчинено подвійне стягнення заборгованості, оскільки банк в судовому порядку, а саме у справі № 759/13483/16 вже стягував заборгованість за вказаними кредитними договорами. Вважає, що вказані дії з боку відповідачів є незаконними та протиправними, оскільки позивача було незаконно позбавлено права власності, що змусило останню звертатися за захистом своїх прав до суду.
Просила суд:
- визнати протиправним та скасувати постанову у ВП № 57254675 від 20.03.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 759/13483/16-ц від 18.07.2018 року, що видав Святошинський районний суд м. Києва; 
- визнати протиправним та скасувати акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у ВП № 57254675 від 20.03.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчими листами № 759/13483/16-ц від 18.07.2018 року, що видав Святошинський районний суд м. Києва;
- визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. на трикімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року, нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- скасувати запис № 30885265 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на трикімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року;
- скасувати запис № 30884949 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- витребувати від АТ «Альфа-Банк» у власність ОСОБА_1 на трикімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати від АТ «Альфа-Банк» у власність ОСОБА_1 нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , визначити порядок виконання судового рішення вказавши що воно є підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно.
Рішенням Святошинського районного суду Київської області від 20травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вказуючи на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції в цілому правильно встановивши фактичні обставини справи, допустив хибний висновок про перевагу застосування до спірних  правовідносин норм Закону України «Про виконавче провадження».
Дії приватного нотаріуса вчинені з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки при здійсненні реєстрації не було враховано, що будинок позивача відповідає критеріям, встановленим Законом України «Про мораторій на стягнення манна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Позивач в позові зазначала, що споживчий кредит було надано у доларах США банком, який є резидентом України; будь-якого іншого нерухомого майна у власності, окрім квартири, немає, дане нерухоме майно є постійним місцем її проживання і за площею не перевищує встановлений розмір, тобто дія вищевказаного Закону поширюється на дані правовідносини, отже рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на житловий будинок позивача за АТ «Альфа-Банк» є незаконним, оскільки по суті являється примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки.
Крім того, реєстрацією іпотечного застереження вчинено подвійне стягнення заборгованості, беручи до уваги, що Банк використав спосіб захисту  своїх прав в судовому порядку, стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитними договорами.
Крім того, приватний виконавець допустив низку порушень закону та нормативних актів якими врегульовано реалізацію арештованого майна. А саме не повідомляв боржника про прийняті рішення, жодна постанова на адресу боржника не надсилалась, боржник не був повідомлений про оцінку майна, про час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, що унеможливило її взяти участь в торгах та викупити майно. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна а прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна. Організація, яка проводила прилюдні торги, не опублікувала інформацію про нерухоме майно, що реалізується.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив від відповідачів не надходив.
В судовому засіданні, яке відбулось 17 листопада 2021 року представник позивачки адвокат Баховський М.М. підтримав апеляційну скаргу.
В судове засідання 01 грудня 2021 року позивачка та її представник не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Адвокат Баховський М.М. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник АТ «Альфа-банк» - адвокат Тищенко К.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 026/710505-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 214200,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,50 % річних строком до серпня 2018 року (а.с. 23-27).
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 026/710423-ІО, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 32-34).
Крім того, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 026/710419-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 234500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,50 % річних, строком дії договору до серпня 2033 року (а.с. 12-16).
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 026/710505-KR, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 026/710509-ІО, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 100,00 кв.м. (а.с. 21-22).
У зв`язку із невиконанням позивачем власних зобов`язань за вищезазначеними договорами, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2018 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 026/710419-KR від 22.08.2008 року у розмірі 3072045,70 грн. та заборгованість за кредитним договором № 026/710505-KR у розмірі 2678223,28 грн. Вказане рішення набрало законної сили.
Для примусового виконання вищезазначеного судового рішення Святошинським районним судом м. Києва 18.07.2018 року видано виконавчий лист за № 759/13483/16-ц, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57254675.
В межах виконавчого провадження № 57254675 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. було описано та арештовано майно боржника, в тому числі і предмет іпотеки (а.с. 72-73, 82-83).
Згідно звіту про вартість описаного майна боржника квартири АДРЕСА_1 , вартість вказаного майна становить 2 145 938,25 грн. (а.с. 97).
Згідно звіту про вартість описаного майна боржника нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , вартість вказаного майна становить 1 621 996,50 грн. (а.с. 96).
В подальшому, арештоване майно квартиру та нежитлове приміщення  передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів за початковою ціною 3 767 934,75 грн.
Згідно з повідомленням ДП «СЕТАМ», перші електронні торги визнані такими, що не відбулися, результати яких оформлені протоколом № 376788 від 19.12.2018 року (а.с. 110).
В подальшому, ціна продажу майна на других електронних торгах знижено до 3 014 347,80 грн.
Другі електронні торги також визнано такими, що не відбулися, а відповідні результати оформлені протоколом № 325338 від 04.02.2019 року (а.с. 119).
За результатами третіх електронних торгів (за ціною 2 637 554,33 грн.), майно також залишилось нереалізованим, а результати торгів оформлені протоколом № 393708 від 20.03.2019 року (а.с. 128).
Відтак, за результатами електронних торгів, спірне майно залишилось нереалізованим з підстав відсутності бажаючих взяти участь в торгах), з огляду на що на адресу стягувача у виконавчому провадженні, а саме - АТ «Укрсоцбанк» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. направлено повідомлення про залишення за собою нереалізованого арештованого майна, за результатами розгляду якого АТ «Укрсоцбанк» виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, про що приватного виконавця повідомлено листом від 20.03.2019 року № 508.
В подальшому, приватним виконавцем прийнято постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, якою прийнято рішення передати АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 759/13483/16-ц, виданим Святошинським районним судом м. Києва, за ціною 2637554,33 грн., що належить боржнику ОСОБА_1 .
До приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. звернулося АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» які забажали залишити за собою спірну квартиру та нежитлове приміщення, що раніше належали ОСОБА_1 , які не продались з торгів в рахунок погашення заборгованості за іпотечними договорами, за вчиненням нотаріальної дії у вигляді видачі йому свідоцтва та реєстрації права власності.
На підставі наданих АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» документів, а саме акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. від 20.03.2019 року у відповідності до вимог чинного законодавства приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 26.03.2019 року було видано АТ «Укрсоцбанк» Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 255 (а.с. 42-43, 44 ).
26.03.2019 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30885265 від 26.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення права власності: свідоцтво № 255 від 26.03.2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А.
26.03.2019 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30884949 від 26.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстровано право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за АТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення права власності: свідоцтво № 255 від 26.03.2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. (а.с. 36-39).
Таким чином, з моменту здійснення державної реєстрації АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на спірну квартиру, а право власності ОСОБА_1 припинено в силу вимог закону.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прийнята приватним виконавцем постанова від 20.03.2019 року про передачу майна стягувачу у ВП № 57254675 та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 20.03.2019 року відповідають вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, прийняті з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання, а тому є законними.
Щодо визнання протиправним та скасування свідоцтво про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., то суд також не встановив підстав для його скасування оскільки воно було видане приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. на підставі акту приватного виконавця, який відповідає вимогам закону, а тому є дійсним.
 
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
            Дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Оскільки спірне нерухоме майно перейшло у власність АТ «Альфа-Банк» внаслідок виконання рішення суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами, а не на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки, Закон України «Про іпотеку» до регулювання даних правовідносин не застосовується. Також дані правовідносини не регулюються Законом України «Про нотаріат», оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу Юдін М.А. діяв як державний реєстратор, а не вчиняв нотаріальні дії. Тому посилання позивача на норми наведених законів є безпідставним.
За статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З огляду на приписи статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.
Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів.
Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на електронних торгах та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (стаття 61 Закону).
Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 61 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на електронних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону).
З огляду на зазначене, передбачена статтею 61 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на електронних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).
Разом з тим частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).
Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.
Позивачка обрала спосіб захисту як визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу та Акту про таку передачу, оскарження свідоцтва про право власності та скасування записів про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Суд першої інстанції  обґрунтовано погодився  із тим, що оскільки право власності на спірне майно зареєстроване за стягувачем, оскарження дій приватного виконавця є неефективним способом захисту, а тому обраний позивачкою цей спосіб захисту порушеного права є ефективним, виходячи із позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.05.2019 року у справі № 524/6164/17 та від 07.02.2019 року і у справі № 522/1516/15. Верховний Суд висловився, що ефективним способом захисту прав позивача є пред`явлення до суду позову в порядку ст..393 ЦК України із залученням стягувача і приватного виконавця як відповідачів.
Перевіряючи чи порушене право позивачки при реалізації спірної квартири, судова колегія дослідила матеріали справи і наявні у справі докази.
Позивачка обґрунтовувала свій позов тим, що її право власності було порушене внаслідок звернення стягнення на належну їй квартиру, яка підпадала під дію мораторію, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачав втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Вказаний Закон діяв до 23 вересня 2021 року і не дозволяв органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на час вчинення виконавчих дій, чи інших дій, направлених на позбавлення боржника права власності на житло, боржник має повідомити уповноважені органи про наявність підстав для його застосування. ОСОБА_1 не зверталась до приватного виконавця, ДП «Сетам», до державного реєстратора із заявами про застосування до квартири Закону із наданням відповідних документів. Разом із тим, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав. Однак вона і до суду не надала доказів того, що у неї відсутнє у власності інше житло. Представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. визнав, що він не надав суду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, однак вважав, що саме уповноважені особи при реалізації майна мали перевіряти ці обставини.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Наведеними процесуальними нормами не передбачено право суду збирати докази. Оскільки позивачка не надала суду доказів того, що спірна квартира АДРЕСА_1 підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки іншого житла позивачка не має, її позовні вимоги щодо квартири не підлягали до задоволення.
Щодо позовних вимог про нежитлові приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 100 кв.м., які також були передані ПАТ «Альфа-банк», то вони не підлягали  задоволенню з тих підстав, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджується лише на житло, а не на інше нерухоме майно.
Оскільки відсутні підстави для захисту прав позивачки на спірне нерухоме майно і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в їх задоволенні, колегія суддів не оцінює чи є ефективним способом захисту позовні вимоги про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставин справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення  апеляційної скарги.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійовича про визнання протиправними та скасування постанови про передачу майна стягувачу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: