ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Дудін С.О.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року                                                                               Справа № 320/1043/21
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Карпушової О.В., 
за участю секретаря           Сакевич Ж.В.,
розглянувши в в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі 
за позовом            ОСОБА_1 
до                     Військової частини НОМЕР_1 
про                     стягнення коштів, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач) про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки) у розмірі 214917,54 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 було відкрито провадження в цій справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском Позивачем строку звернення до суду за відсутності поважних причин.
При цьому, постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що строк звернення до суду з цим позовом сплинув 25.12.2020, а позивач звернувся до суду 25.01.2021.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову про направлення цієї справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначаючи, що після подання ним позову в цій справі суд одразу відкрив провадження, не залишав позовну заяву без руху, не вказував на необхідність наведення причин пропуску строку звернення та не забезпечив Позивачу можливості реалізувати відповідне процесуальне право, а натомість, через півроку після відкриття провадження залишив позов без розгляду.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження в цій справі.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
04.11.2021 від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.11.2020 Відповідачем було виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 26734,91 грн.
Перебіг місячного строку для звернення до суду з даним позовом розпочався з 25.11.2020 та сплинув у відповідне число наступного місяця, тобто 25.12.2020.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 25.01.2021.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що процесуальний строк звернення особи до суду з адміністративним позовом щодо проходження публічної служби, зокрема щодо отримання компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні з публічної служби, становить один місяць.
При цьому, КАС України регламентовано повноваження суду поновити особі строк звернення до суду з адміністративним позовом за наявності поважних причин його пропуску. Цьому праву кореспондує обов`язок суду перевірити та встановити, чи був такий строк пропущений з поважних причин.
Разом з тим, слід враховувати, що позивач має право навести перед судом причини, з яких він несвоєчасно подав відповідну позовну заяви, та обґрунтувати їх поважність. Визнання ж або невизнання наведених позивачем причин пропуску звернення до суду поважними належить до компетенції суду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно остаточний розрахунок при звільненні з Позивачем проведено 24.11.2020, тому місячний строк звернення до суду з цим позовом розпочався з 25.11.2020 та сплинув 25.12.2020, а позовна заява подана лише 25.01.2021.
Втім, така позовна заява не була залишена без руху судом першої інстанції через пропуску строку звернення до суду, а прийнята до провадження судом та призначена до судового розгляду, після чого залишена судом без розгляду без з`ясування питання щодо наявності в Позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду та без надання йому відповідної можливості реалізувати своє процесуальне право та довести перед судом наявність відповідних поважних причин. 
З огляду на це, апеляційний суд вважає передчасними та безпідставними висновки суду першої інстанції щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин та, відповідно, щодо залишення його позовної заяви без розгляду.
При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.
У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку звернення до суду та порушення права Позивача на доступ до суду.
Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року – скасуванню, а справа – направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року – скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 16 листопада 2021 р.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                       Л.В. Губська

                                                                                                        О.В. Карпушова