ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5277/21  Номер провадження 33/814/548/21	Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., 
за участі:
захисника – Олійник Л.М. 
при секретарі: Ряднині І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн. 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 16 травня 2021 року о 03 год. 29 хв. в м. Кременчуці по вул. Бетоній, буд. 106/2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що прилад «Драгер» показав три різні результати, а працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, хоча він на цьому наполягав. 
При цьому зазначав, що огляд на стан сп`яніння з використання газоаналізатора був проведений в присутності лише одного свідка.
Апелянт заперечує факт вживання алкогольних напоїв. 
Також зазначав, що у протоколі не зазначено про те, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду. Крім того в протоколі не зазначено, що він відмовився від проходження огляду і в закладі охорони здоров`я.
Разом з тим із наявного в матеріалах справи протоколу вбачається, що працівники поліції не залучили свідків, а лише з`ясували його анкетні дані.
Огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог Інструкції, а тому акт огляду на стан сп`яніння є недопустимим доказом. 
Ураховуючи викладене прохав постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся за його відсутності.
Зазначив, що у період із 26 червня 2021 року по 08 липня року він перебував на лікарняному, а у період із 10 липня 2021 року по 18 серпня 2021року перебував у відрядженні у м. Кривий Ріг, а про винесену постанову дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, вважаю за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була проголошена 29 червня 2021 року за відсутності апелянта ОСОБА_1 .
Згідно повернутого поштового відправлення, апелянт копію повного тексту оскаржуваної постанови не отримував, дані про отримання апелянтом оскаржуваної постанови у матеріалах справи відсутні. 
Оскільки про судове рішення, яке може бути оскаржено в апеляційному порядку стало відомо поза межами строку на апеляційне оскарження і при подачі апеляції заявлено клопотання про поновлення цього строку - таке клопотання підлягає до задоволення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , адвоката Олійник Л.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, скасувавши постанову районного суду, з підстав наведених в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до виснову, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності місцевий суд прийшов до висновку, що в його діях вбачається порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підтверджується доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №195435 від 16 травня 2021 року; 
- тестом на стан алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- рапортом поліцейського;
- довідкою про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 16 травня 2021 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та матеріалами справи у їх сукупності.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2021 року серії ДПР18 №195435, складеного поліцейським взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції Яровим В.М., 16 травня 2021 року о 03 год. 29 хв. в м. Кременчуці по вул. Бетоній, буд. 106/2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестер Drager 7510. Результат 1,38 % проміле, тест № 26, чим порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі тверезому водієві. Подія фіксувалася на бодікамери ВІ-01110 та НОМЕР_2 .
Відповідно до п.п."а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями частин 1,2 статті 266 КУпАП (в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021) встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, хоча він на цьому наполягав суд вважає безпідставними.
Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Згідно з п.6 вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до ч.3 ст.266 КпАП України у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
При цьому у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів міститься підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду, а протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних заперечень. 
Не беруться до уваги також доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за відсутності двох свідків, оскільки в силу ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом, де належним чином зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які достатні для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні.
На відеозаписах з бодікамери працівника поліції зафіксовано добровільну згоду ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Відеозапис чітко і однозначно підтверджує, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань і заяв та пояснив, що керував транспортним засобом після того, як випив пляшку пива, що спростовує заперечення щодо вживання алкоголю, які зазначені в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.
В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.
Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.
У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджуються наявними у матеріалах справи належними, допустимими та об`єктивними доказами. Відповідно до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення, відеофіксація правопорушення є одним із засобів доказування та не являється виключно єдиним належним та допустимими доказом у справах про адміністративні правопорушення на транспорті, а у разі його наявності, такий доказ має оцінюватись судом у взаємозв`язку з іншими доказами по справі.
Ураховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2021 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                                         Л.М. Хіль