ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 грудня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 402/184/20
провадження № 22-ц/4809/1589/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л., 
за участі секретаря – Савченко Н. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на додаткове рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2021 року у складі судді Ясінського Л. Ю. і
В С Т А Н О В И В:
       В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3525587100:02:000:0320 площею 2,9069 га, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, укладений між нею та ОСОБА_2 та зареєстрований 27.11.2014 реєстраційною службою Ульяновського районного управління юстиції в Кіровоградській області.
       Позовна заява мотивована тим, що на протязі останніх п`яти років відповідач не проводив розрахунку по договору оренди землі, посилаючись на те, що він сплатив кошти по орендній платі наперед на весь строк дії оспорюваного договору.
       Після отримання копії оскаржуваного договору ОСОБА_1 дізналась, що договір укладено на 49 років, проте, укладаючи договір, позивач вважала, що договір укладено на 10 років.
       Оскільки, підпис ОСОБА_1 міститься лише на четвертій сторінці договору оренди, остання вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотних умов договору, а тому звернулась до суду з позовом.
       Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
       Рішення суду мотивоване тим, що позивачкою та її представником не надано жодних доказів вчинення оспорюваного правочину під впливом обману зі сторони відповідача, тому відсутні підстави для застосування статті 230 ЦК України.
       Додатковим рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2021 року в задоволенні заяви представника позивача адвоката Іванова А.А. про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення із позивача витрат на правову допомогу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено.
       Додаткове рішення суду мотивоване тим, що представником відповідача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, однак, докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу були подані поза межами п`ятиденного строку.
       В апеляційній скарзі адвокат Іванов А. А., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати додаткове рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2021 року та ухвалити нове, яким заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, адже 01.06.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2021 року, а суддею було повідомлено, що з поним текстом рішення усі учасники справи можуть ознайомитись 11.06.2021.
09.06.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено повний текст рішення, в якому вже зазначено, що повний текст складено 07.06.2021.
Дана поведінка суду першої інстанції унеможливлювала точно розрахувати строк для подання заяви.
Оскільки, судом першої інстанції не надсилалося на адресу відповідача та його представника ні повного, ні скороченого рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2021 року, то при підготовці заяви представник відповідача орієнтувався на повне рішення.
Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що судом першої інстанції було грубо порушено його право на справедливий суд.
Від адвоката Терновенка Р. М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Від адвоката Іванова А. А., який представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі відповідача.
Від адвоката Терновенка Р. М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшла заява про слухання справи без його участі та участі позивача.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно з положеннями частин першої – шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матерілами справи підтверджується, що в березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3525587100:02:000:0320 площею 2,9069 га, яка розташована на території Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, укладений між нею та ОСОБА_2 та зареєстрований 27.11.2014 реєстраційною службою Ульяновського районного управління юстиції в Кіровоградській області (а. с. 1-22).
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 представником відповідача адвокатом Івановим А. А. було зазначено попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу, які планує понести відповідач у зв`язку з розглядом справи (а. с. 35-40).
В судовому засіданні суду першої інстанції, призначеному на 01 червня 2021 року, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, а до закінчення судових дебатів, представником відповідача адвокатом Івановим А. А. зроблено відповідну заяву про намір подати до суду докази розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, що підтверджується протоколом судового засідання (а. с. 131-134).
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи викладене, строк для подачі доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, закінчувався 06 червня 2021 року, включно.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу подана представником відповідача адвокатом Івановим А. А. 11 червня 2021 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на описі вкладення поштовго відправлення (а.с. 148-159), тобто зі спливом строків, передбачених положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України.
При цьому, у своїй заяві від 11 червня 2021 року представник відповідача не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.        
Враховуючи наведені норми, у випадку, якщо заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на профенсійну правничу допомогу подано з порушенням строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідна заява ухвалою суду залишається без розгляду. 
Проте, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права помилково ухвалив додаткове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1ст.376 ЦПК України є підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без розгляду.
За таких обставин, та враховуючи те, що представником відповідача заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу та докази на їх підтвердження були подані поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, додаткове рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без розгляду.
Керуючисьст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Додаткове рішення Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.         

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 А. М. Головань
О. Л. Карпенко