П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/2076/21	

 	             Суддя в суді І інстанції Бойко О.Я.              Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса              Дата прийняття рішення суду І інстанції 19 квітня 2021 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: 
1) визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням періоду його навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 22 серпня 1994 року по 16 червня 1997 року, що викладена у листі від 11 грудня 2020 року № 350/190/7/49/558;
2) зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з врахуванням періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 22 серпня 1994 року по 16 червня 1997 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як спеціальними нормативно-правовими актами, що регулюють здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, не передбачено можливості врахування періоду навчання військовослужбовця для визначення суми одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються із служби за станом здоров`я.
Крім того, апелянт вважає, що розглядаючи дану справу в порядку письмового провадження, судом першої інстанції порушено його прав, так як він бажав направити свого представника для надання пояснень у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що позивач в період з 22 серпня 1994 року по 02 березня 2020 року проходив військову службу у Збройних Силах України.
При цьому, у період з 22 серпня 1994 року по 16 червня 1997 року позивач навчався курсантом у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут.
Між тим, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року (справа № 1570/2122/2012), яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2012 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 внести запис до особової справи позивача про початок його перебування на військовій службі з дня прибуття на навчання до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут, а саме з 22 серпня 1994 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок вислуги років позивача, а саме зарахувати до безпосереднього строку військової служби у календарному обчисленні весь період навчання позивача у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут та виплатити недоплачену суму надбавок за вислугу років на військовій службі.
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 13 лютого 2020 № 103 позивача звільнено з військової служби та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 березня 2020 року № 44 позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас.
При цьому, позивачу при звільненні з військової служби нарахована процентна надбавка за вислугу років (25 років) з урахуванням строку навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут, що підтверджується копією грошового атестату від 02 березня 2020 серії ЗУ № 297448. 
З іншого боку, одноразова грошова допомога (вихідна допомога) у разі звільнення з військової служби, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, виплачена позивачу без урахування періоду навчання у ліцеї.
Тому, позивач у листопаді 2020 року звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про донарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги (вихідної допомоги) у разі звільнення з військової служби з урахуванням трирічного строку навчання у Львівському ліцеї ім. Героїв Крут. 
В свою чергу, листом від 11 грудня 2020 року № 350/190/7/49/558 відмовлено позивачу в донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Внаслідок чого, вважаючи, що військовою частиною протиправно нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування відповідного строку служби в навчальному закладі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин йому протиправно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільнення в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
При цьому, наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Згідно п. 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Згідно п. 1 розділу XXXII Порядку, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно п. 8 розділу XXXII Порядку, для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).
В свою чергу, згідно п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Згідно п. 1 Постанови, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" ст. 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:
військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;
служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду;
служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);
час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;
час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу;
дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;
військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;
служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;
час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;
час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;
час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;
служба в Національній поліції;
служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу;

час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і в закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення виплати позивачу в повному обсязі одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В даному випадку, позивач вважає, що при здійсненні нарахування спірної суми одноразової грошової допомоги з розміру місячного грошового забезпечення та календарного строку службу, військовою частиною протиправно не включено до календарного строку службу періоду навчання у військовому ліцеї.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, сторонами у справі не заперечується, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року, у справі № 1570/2122/2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2012 року, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 внести запис до особової справи позивача про початок його перебування на військовій службі з дня прибуття на навчання до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут, а саме з 22 серпня 1994 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок вислуги років позивача, а саме зарахувати до безпосереднього строку військової служби у календарному обчисленні весь період навчання позивача у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут та виплатити недоплачену суму надбавок за вислугу років на військовій службі.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що вищевказаними рішеннями суду, які набрали законну силу, вже визнано право позивача на включення до його календарного строку служби період навчання у військовому ліцеї.
В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що існування багаторівневої структури суспільних відносин в Україні, потребує не лише законодавчого врегулювання останніх, але й вторинного, детальнішого і конкретизуючого нормативного регулювання, шляхом прийняття відповідних підзаконних нормативно-правових актів.
В даному випадку, у спірних правовідносинах такими підзаконними нормативно-правовими актами є Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».
При цьому, вказаними нормативно-правовими актами встановлено, що до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги включаються лише періоди календарної служби, що визначені у п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.
Тобто, спеціально уповноваженими суб`єктами нормотворення визначено чіткий механізм нарахування спірної допомоги військовослужбовцям, який має в обов`язковому порядку застосовуватись відповідними суб`єктами владних повноважень.
В свою чергу, період навчання військовослужбовця у військових ліцеях не включається до періоду календарної служби в ЗСУ при визначенні суми одноразової допомоги.

Тому, колегія суддів вважає, що Військова частина НОМЕР_1 при звільнені позивача зі служби правомірно обрахувала розмір його одноразової допомоги у встановленому та чинному на той час порядку.
Крім того, як вірно зазначає апелянт, у судових рішеннях в адміністративній справі № 1570/2122/2012 не досліджувалось питання виплати спірної допомоги позивачу, а тому вони не несуть преюдиційного значення для розгляду даної справи. 
В свою чергу, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вищевказаним вимогам підзаконних нормативно-правових актів, а як наслідок зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене та допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.