ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року 

м. Київ
справа № 460/9684/20
адміністративне провадження № К/9901/31196/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В., 

розглянув у попередньому судовому засіданні справу 
за касаційною скаргою Національного агентства з акредитації України 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (суддя Друзенко Н.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року (колегія у складі суддів Курильця А.Р., Качмара В.Я., Пліша М.А.)
у справі № 460/9684/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" 
до Національного агентства з акредитації України 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" (далі - ТОВ «Рівнестандарт», позивач) звернулося до суду з позовом до Національного агентства з акредитації України (далі - НААУ, відповідач), в якому просило:
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації за договором від 28.12.2019 №10271-03-Пр-19, а саме, у сфері Модуль А1 ТР щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив;
-          зобов`язати НААУ видати рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації за договором від 28.12.2019 №10271-03-Пр-19.
2.          Ухвалою від 24.02.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. 
3.          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021, позов задоволено.
4.          25.08.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій відповідач просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу на новий розгляд за встановленою підсудністю.
5.          Ухвалою Верховного Суду від 06.09.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
6.          Сторони клопотали про розгляд справи за їхньої участі, однак відповідно до ч.1 ст. 343 КАС України попередній розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до атестата про акредитацію, зареєстрованого в Реєстрі 01.07.2019 за №10271, ТОВ "Рівнестандарт" є органом з сертифікації зі сферою акредитації - автомобільні бензини, дизельне, суднове та котельне палива; нафтопродукти; машини та устаткування; електричне та електронне обладнання; будівельні матеріали, вироби та конструкції; колісні транспортні засоби категорії М, N, О, L, нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, складники і системи транспортних засобів; сільськогосподарські та лісогосподарські трактори, їх причепи і змінні причіпні машини, системи, складові частини та окремі технічні вузли; техніка сільськогосподарська. Вказаний атестат дійсний до 30.06.2024 (а.с.13-83 т.1).
8.          Листом від 25.09.2019 №149 ТОВ "Рівнестандарт" надіслало до Національного агентства з акредитації України заявку на розширення акредитації Органу з сертифікації та відповідний пакет документів (а.с.84-193 т.1).
9.          Листом від 09.10.2019 №4-1/3-3348 НААУ надіслало для ознайомлення ТОВ "Рівнестандарт" склад групи аудиторів для проведення робіт з розширення сфери акредитації (а.с.194-196 т.1).
10.          11.11.2019 між ТОВ "Рівнестандарт" та НААУ було укладено Договір на виконання робіт з розширення сфери акредитації (аналіз наданої інформації та документації без оцінки на місці) №10271-03-Ар-19 (а.с.197-201 т.1), відповідно до умов якого НААУ взяло на себе зобов`язання щодо проведення робіт з розширення сфери акредитації органу з оцінки відповідності - Органу з сертифікації ТзОВ "Рівнестандарт". Зокрема до складу робіт входило: приймання, вхідний контроль, реєстрація заявки; призначення групи аудиторів; проведення аналізу наданої заявником інформації та документації; підготовка рішення (Додаток №1 до Договору).
11.          На виконання умов вказаного Договору НААУ в період з 11.11.2019 по 15.11.2019 здійснювалися дії по оцінці наданих ТОВ "Рівнестандарт" документів для здійснення розширення сфери акредитації.
12.          Під час виконання таких дій НААУ було прийнято Рішення за результатами розгляду акта аналізу документів органу з сертифікації продукції та послуг на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17065:2014, яким вирішено продовжити проведення подальших робіт з акредитації за умови доопрацювання документів та надано термін для усунення зауважень - до трьох місяців з дати отримання акту аналізу документації (а.с.203-205 т.1).
13.          В акті аналізу документів органу з сертифікації продукції, процесів та послуг на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17065:2014 зазначено про необхідність доопрацювання такого документу: Порядок Прн 45-1/2017 "Оцінка відповідності продукції вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив" (а.с.206-208 т.1).
14.          У Додатку 1 до вказаного Акту наведено конкретні зауваження, а саме:
-          пункт 7.3.1 с) стандарту - форма Заявки (Ф 01. Прн 45-1), яка наведена в Додатку 1 Прн 45-1 не передбачає оцінювання відповідності за модулями згідно Технічного регламенту автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив;
-          пункт 7.4.1 стандарту - форма Рішення за заявкою на проведення сертифікації продукції (Ф 02. Прн 45-1), яка наведена в Додатку 2 Прн 45-1 не передбачає діяльності з оцінювання відповідності за модулем А1 згідно Технічного регламенту автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив;
-          пункт 7.6.1 стандарту - форма Звіту за результатами оцінювання продукції (Ф 05. Прн 45- 1), яка наведена в Додатку 5 Прн 45-1 не передбачає оцінювання відповідності за модулем А1 згідно Технічного регламенту автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив;
-          пункт 7.7.1 стандарту - порядком Прн 45-1 не передбачено, які документи ООВ надає за результатами проведення робіт з оцінювання відповідності за модулем А1 згідно Технічного регламенту автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив.
15.          За умови усунення невідповідностей ОС ТОВ "Рівнестандарт" може бути розширеним в заявленій сфері акредитації - Модуль А1 ТР щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (а.с.209 т.1).
16.          ТОВ "Рівнестандарт" було проведено доопрацювання вищевказаного документу та надано його для НААУ на підтвердження факту повного виконання вимог, викладених у вищевказаних Акті та рішенні (а.с.210-232 т.1).
17.          28.12.2019 між ТОВ "Рівнестандарт" та НААУ було укладено Договір на виконання робіт з розширення сфери акредитації (прийняття рішення) №10271-03-Пр-19 (а.с.233-236 т.1), відповідно до умов якого НААУ зобов`язувалося провести роботи з прийняття рішення розширення сфери акредитації органу з оцінки відповідності - Органу з сертифікації ТОВ "Рівнестандарт".
18.          Відповідно до умов Кошторису робіт за Договором (Додаток №1 до Договору №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019) НААУ мало здійснити наступні роботи: аналізу всієї отриманої інформації для прийняття рішення та інформування про це заявника; підготовка рішення; при позитивному рішенні оформлення та видання атестату про акредитацію разом із сферою акредитації; реєстрування атестата акредитації в реєстрі акредитованих ООВ (а.с.237 т.1).
19.          Згідно з пунктом 2.1 Договору №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019 замовник НААУ (як виконавець) гарантує виконання робіт протягом 30 днів. При цьому по закінченню робіт НААУ зобов`язувалося надати/надіслати замовнику (яким є ТОВ "Рівнестандарт") рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації (підпункт 3.2.5 пункту 3.2 Договору №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019).
20.          Пунктом 5.3 Договору №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019 встановлено, що по закінченню робіт виконавець надає/надсилає замовнику два екземпляри акту здачі-приймання робіт, що підписані та скріплені печаткою виконавця.
21.          15.01.2020 НААУ було складено та надано ТОВ "Рівнестандарт" акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №90, в якому вказано про те, що виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): виконання робіт з розширення сфери акредитації (прийняття рішення).
22.          Проте, рішення щодо розширення сфери акредитації реєстрації атестата акредитації на виконання умов Договору №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019 для ТОВ "Рівнестандарт" надіслане не було.
23.          Натомість 21.01.2020 НААУ прийнято рішення про скасування атестата №10271 про акредитацію органу з оцінки відповідності.
24.          Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 у справі №ЗД/460/1/20 призупинено дію Рішення про скасування атестата про акредитацію органу з оцінки відповідності №10271 до завершення розгляду справи.
25.          Листом від 10.02.2020 №1-1/5-0632 НААУ повідомило ТОВ "Рівнестандарт", що зможе повідомити товариство щодо прийнятого рішення стосовно розширення сфери акредитації лише після завершення розгляду справи у суді (а.с.240-241 т.1).
26.          04.11.2020 листом від №136 ТОВ "Рівнестандарт" повідомило НААУ, що 03.11.2020 Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено постанову у справі №460/549/20, якою залишено без змін рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2020, яким визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з акредитації України від 21.01.2020 про скасування з 23.01.2020 атестата про акредитацію Випробувальної лабораторії ТОВ "Рівнестандарт" №201277, дійсного до 07.11.2024; визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з акредитації України від 21.01.2020 про скасування з 23.01.2020 атестата про акредитацію Органу з сертифікації ТОВ "Рівнестандарт" №10271, дійсного до 30.06.2024.
27.          У відповідності до ст. 255 КАС України вказане рішення набрало законної сили. На даний час вищевказане рішення суду залишено без змін постановою Верховного Суду від 27.04.2021.
28.          Листом від 30.11.2020 №3-1/5-3053 НААУ повідомило ТОВ "Рівнестандарт", що у зв`язку із скасуванням дії атестату Органу з сертифікації ТзОВ "Рівнестандарт" у січні 2020 року, поновленням дії атестату за рішенням суду 03.11.2020, враховуючи довготривалу перерву в діяльності з оцінки відповідності, триваючим судовим процесом, з урахуванням ризик-орієнтовного підходу та вимог акредитації, НААУ буде проведено розширення сфери акредитації Органу з сертифікації ТзОВ "Рівнестандарт" відповідно до діючої редакції методики М-08.00.18 "Розширення сфери акредитації ООВ" (з проведенням оцінки на місці) (а.с.244-245 т.1).
Відповідач вважає, що у повній мірі виконав рішення судів у справі №460/549/20 і здійснив усі дії щодо поновлення дії атестатів ТОВ "Рівнестандарт", які передбачені вимогами з акредитації та документами НААУ.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

29. Позивач не погодився з такою бездіяльністю відповідача. Зазначає, що довготривалої перерви в діяльності з оцінки відповідності не було, адже після прийняття НААУ рішення від 21.01.2020 про скасування з 23.01.2020 атестата про акредитацію Випробувальної лабораторії ТОВ "Рівнестандарт" №201277 та атестата про акредитацію Органу з сертифікації ТОВ "Рівнестандарт" №10271, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 у справі №ЗД/460/1/20 було зупинено дію таких рішень до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ "Рівнестандарт" про скасування таких рішень. Позивач здійснював діяльність з оцінки відповідності протягом дії заходу забезпечення позову.
30.          Відповідач проти позову заперечував, зазначав, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Зазначає, що НААУ не є суб`єктом владних повноважень, а є некомерційною організацією, яка здійснює свою діяльність та виконує роботи з акредитації за господарськими договорами відповідно до статті 6 Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності", статті 52 Господарського кодексу України. 
НААУ виконує роботи з акредитації та моніторингу, на підставі господарських договорів, відповідно до вимог господарського та цивільного законодавства України. Крім того, між позивачем та НААУ укладено Генеральні угоди (угоди про взаємодію), яким визначено основні права та обов`язки органу з оцінки відповідності. 
У суді може бути оскаржено лише рішення Національного агентства з акредитації України. Рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації за господарським Договором на виконання робіт з розширення сфери акредитації від 28.12.2019 №10271-03-Пр НААУ не приймало. НААУ з урахуванням виключного переліку органів, які мають повноваження на здійснення державного нагляду не може бути прирівняне до органів державної влади (органів державного нагляду) та мати повноваження на здійснення державного нагляду, а тому НААУ не виступає в якості державного органу.
Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини та з огляду на суб`єктний склад сторін справа має вирішуватися за правилами господарського судочинства. 
Відповідач посилався на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №563/2449/14-а та від 18.04.2018 у справі №369/13240/14-а.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

31.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанції, дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації за договором №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019, а саме у сфері "Модуль А1 ТР щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив", оскільки за результатами розгляду заявки позивача та наданого ним пакету документів, проведених відповідачем дій з перевірки поданих документів, було підписано акт здачі-приймання робіт від 15.01.2020 №90, яким сторони засвідчили факт виконання робіт з розширення сфери акредитації (прийняття рішення). 
При цьому належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про розширення сфери акредитації позивача.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

32.          Відповідач як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №908/1568/18, від 14.03.2018 у справі № 363/2449/14-а, від 18.04.2018 у справі №369/13240/14-а, від 30.01.2019 у справі №569/5553/17, від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справі №826/15700/17, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, від 23.01.2019 у справі №530/1865/16-ц.
Також покликається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України, а саме, порушення правил юрисдикції (підсудності), визначених ст. 20, 22, 25-28 КАС України. Предметом спору у цій справі є невиконання стороною свого зобов`язання за господарським договором на виконання робіт з розширення сфери акредитації від 28.12.2019 №    10271-03-Пр.
33.          23.09.2021 надійшов відзив. Позивач зазначив, що Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» обмежено позивача у виборі суб`єкта звернення з вимогою про розширення сфери акредитації (такі повноваження надано виключно відповідачу як єдиному національному органу). Відповідач виконує владно-управлінські функції щодо позивача. Позивач прямо залежить від рішення відповідача, а тому положення ЦК України не може бути застосоване до спірних правовідносин з огляду на відсутність рівності сторін. Предметом судового оскарження у справі є бездіяльність відповідача у видачі рішення на виконання владних управлінських функцій, а тому до спору не можуть бути застосовані норми ГПК України. Спір виник у зв`язку із невиконанням вимоги Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» про порядок здійснення дій у сфері акредитації, а не умов договору. 

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

34.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких мотивів.
35.          Суд зауважує, що доводи скаржника стосуються порушення, на його думку, підсудності спору та зобов`язання вчинити конкретні дії. Жодних аргументів щодо правильності рішень судів по суті спору в касаційній скарзі не наведено.
36.          Відповідно до приписів статей 2, 4, 19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
37.          Згідно зі ст. 1 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності ( далі - Закон №2407-III) акредитація органів з оцінки відповідності (далі - акредитація) - засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами або вимогам міжнародних чи європейських стандартів, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності.
38.          Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону №2407-III акредитація здійснюється національним органом України з акредитації. Національний орган України з акредитації є державною організацією, яка утворюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, та провадить некомерційну господарську діяльність. Положення про національний орган України з акредитації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку. 
39.          Згідно зі ст. 1 Положення «Про Національне агентство з акредитації України», затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 13.07.2020 № 1318, Національне агентство з акредитації України (далі - НААУ) є національним органом України з акредитації органів з оцінки відповідності (далі - акредитація). НААУ є державною організацією, яка утворюється Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Мінекономіки), належить до сфери його управління та провадить некомерційну господарську діяльність.
40.          Основні функції національного органу України з акредитації визначені у статті 6 Закону №2407-III, серед яких акредитація органів з оцінки відповідності, в тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію.
41.          Порядок проведення акредитації визначено у ст. 11 вказаного Закону і передбачає, що одним із основних її етапів є прийняття рішення про акредитацію заявника (розширення сфери його акредитації) або про відмову в акредитації заявника (відмову в розширенні сфери його акредитації).
42.          Національний орган України з акредитації на підставі заявки органу з оцінки відповідності оцінює компетентність цього органу для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності. 
Якщо національний орган України з акредитації встановлює, що відповідний орган з оцінки відповідності є компетентним для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності, національний орган України з акредитації приймає рішення про його акредитацію чи розширення сфери його акредитації. 
У разі прийняття рішення про акредитацію органу з оцінки відповідності йому видається атестат про акредитацію та надається право використовувати національний знак акредитації. Строк дії атестата про акредитацію становить п`ять років. 
У разі прийняття рішення про відмову в акредитації чи відмову в розширенні сфери акредитації заявникові видається (надсилається) письмове повідомлення про таку відмову, в якому зазначаються її підстави.
43.          Рішення про акредитацію (чи розширення сфери акредитації) засвідчує той факт, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами або вимогам міжнародних чи європейських стандартів, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності (стаття 1 Закону №2407-III).
44.          Що стосується такого виду діяльності як сертифікація для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання, то право на її здійснення надається лише за рішенням (наказом) Міністерства інфраструктури про призначення органу із сертифікації колісних транспортних (постанова Кабінету Міністрів України №419 від 01.07.2016). 
При цьому органом із сертифікації колісних транспортних засобів, може бути призначений лише такий заявник, який акредитований як орган з оцінки відповідності згідно із законодавством, а сфера його акредитації охоплює види продукції та документи, на відповідність яким проводиться оцінювання відповідності щодо індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання, стосовно яких він заявляє про свою компетентність.
45.          В наведеному випадку акти Національного органу України з акредитації розглядаються як рішення, яке є обов`язковим для Міністерства інфраструктури, при виконанні ним владних управлінських функцій.
46.          Укладення договору, яким регулюються організаційні відносини у сфері акредитації на індивідуальному рівні, правової природи цих правовідносин не змінює.
До того ж у справі № 460/549/20 між тими ж сторонами, але з приводу скасування рішень НААУ про скасування атестата про акредитацію, Верховний Суд у постанові від 27.04.2021 застосував до спірних відносин Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», визнавши НААУ органом державного нагляду (контролю), тобто суб`єктом владних повноважень.
47.          Враховуючи зазначене, Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про те, що відповідач у даній спірній ситуації діє у сфері делегованих йому публічно-владних управлінських функцій, а тому спір належить розглядати в рамках адміністративного судочинства.
48.          Покликання скаржника на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №908/1568/18, від 14.03.2018 у справі № 363/2449/14-а, від 18.04.2018 у справі №369/13240/14-а, від 30.01.2019 у справі №569/5553/17, від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справі №826/15700/17, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, від 23.01.2019 у справі №530/1865/16-ц , Суд відхиляє.
Вищезазначені постанови стосуються питань: складання та реєстрації податкових декларацій, законності рішення сільської ради про виділення у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди, державної реєстрації права оренди у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленим правом та вже зареєстрованим за іншим орендарем правом оренди, реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, розпорядження районної ради, пов`язаного з виконанням рішення про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством та прийманням-передачею житлових будинків на праві господарського відання, рішення органу місцевого самоврядування про внесення змін до статуту в частині визначення порядку призначення керівника  вищого навчального закладу.
49.          Отже, правовідносини у цих справах за своєю природою не відповідають правовідносинам у справі, що розглядається. Враховуючи зазначене, Суд не погоджується із твердженнями скаржника про невідповідність оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вищенаведеним висновкам Верховного Суду. 
50.          Щодо покликань відповідача на те, що суд не може вказувати яке конкретно рішення має прийняти відповідач, Суд зазначає таке.
51.          Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо дискреційності повноважень, зокрема, у постанові від 10.09.2020 у справі № 806/965/17 дійшов висновку:

«Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції».

52.          Суд не вбачає підстав для відступу від вказаних висновків і вважає їх застосовними до цієї справи.
53.          Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення щодо розширення сфери акредитації/реєстрації атестата акредитації за договором №10271-03-Пр-19 від 28.12.2019, а саме у сфері "Модуль А1 ТР щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив", що не було жодним аргументом спростовано відповідачем у касаційній скарзі.
54.          З огляду на викладене, Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про те, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про розширення сфери акредитації позивача, оскільки для прийняття такого рішення виконано всі умови, визначені законом, і в даному випадку прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
55.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
56.          Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
57.          Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
58.          До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
59.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
60.          Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
61.          З огляду на результат перегляду справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Національного агентства з акредитації України залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №    460/9684/20
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.І. Рибачук

Суддя                                                                                                              Л.В. Тацій