КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/10002/21                                            
номер провадження: 33/824/4541/2021                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,його захисника - адвоката Лісового Костянтина Костянтиновича, потерпілого  ОСОБА_2 ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року  ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого      ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Як зазначено в постанові судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ18 № 223386 встановлено, що 03 червня 2021 року о 10 год 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Pace», державний номерний знак (далі - д.н.з.)                  НОМЕР_1 , на перехресті вул.Кибальчича та бульвару Перова у місті Києві, виїхав на перехрестя, на якому утворився затор, що змусило його зупинитись на перехресті, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія                    ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив пункт 16.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Враховуючи, що подія сталася 03 червня 2021 року, тобто на день прийняття  постанови минуло понад три місяці, то провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, слід закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від                     21 вересня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суддя першої інстанції не врахував, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не встановив та не зазначив в протоколі де саме утворився затор, за перехрестям, та в якому конкретно напрямку, або ж на самому перехресті. Однак, попри відсутність будь - яких фактичних даних про порушення ним вимог п.16.4 ПДР, інспектором поліції був складений протокол.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків даної ДТП. Звертає увагу на те, що в його поясненнях та поясненнях водія ОСОБА_2 не вказано, яка саме уповноважена посадова особа управління патрульної поліції в місті Києві отримала вказані пояснення. 
Зазначає, що відео та фотофіксація самої ДТП або ситуації на даній ділянці під час ДТП, які могли бути доказами наявності заторів на дорозі, в матеріалах справи відсутні. Звертає увагу на те, що інспектори управління патрульної поліції в місті Києві прибули на місце ДТП через 20-30 хвилин, відповідно, вони не могли зафіксувати факт порушення ним                      п.16.4 ПДР. Натомість апелянтом було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні інспектора управління патрульної поліції в місті Києві Малієвського А.М., який склав протокол про адміністративне правопорушення, для того щоб з`ясувати, які саме фактичні дані вказують на порушення ОСОБА_1 п. 16.4 ПДР, але суд безпідставно відмовив у задоволенні даного клопотання.
Вказує, що на момент ДТП він, виїхавши на перехрестя вул.Кібальчича та бульвару Перова у місті Києві на сигнал світлофору, що дозволяє рух, та зайнявши відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, зупинився перед поворотом ліворуч, щоб дати дорогу зустрічним транспортним засобам. При цьому, жодних перешкод для руху інших транспортних засобів чи пішоходів він не створював. Після того, як зустрічний потік автомобілів проїхав, він продовжив маневр повороту та став з`їжджати з перехрестя. У цей момент сталося зіткнення з автомобілем «Renault Meganе», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Тому вважає, що він не порушував п.16.4 ПДР.
Наголошує, що характер руху транспортного засобу під його керуванням не є причиною виникнення ДТП та її наслідків. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лісового К.К., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також потерпілого  ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
При розгляді справи суддя місцевого суду дотримався вказаних положень закону не в повному обсязі.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №223386 від 03 червня 2021 року, даними схеми ДТП, письмовими поясненнямипотерпілого                          ОСОБА_2 .
Тому суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Так, ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Пунктом 16.4 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) передбачено, що забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.
Суддею першої інстанції встановлено, що 03 червня 2021 року о 10 год 50 хв.                         ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул.Кибальчича та бульвару Перова у місті Києві, виїхав на перехрестя, на якому утворився затор, що змусило його зупинитись, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. 
Висновок судді місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
У рішеннях Європейского суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року  «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейский суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Так, винність  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №223386 від 03 червня 2021 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 03 червня 2021 року о 10 год 50 хв., керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті                         вул. Кибальчича та бульвару Перова у місті Києві, виїхав на перехрестя, на якому утворився затор, що змусило його зупинитись на перехресті, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди (а.с.1). 
- схемою ДТП із зазначенням місця розташування автомобіля «Jaguar F-Pace», д.н.з.     НОМЕР_1 , та автомобіля «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 ,після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів (а.с.3);
- фотографіями автомобіля «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 ,після зіткнення та характерною локалізацією видимих пошкоджень транспортних засобів (а.с.28-32); 
- письмовими поясненнями водія автомобіля «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та його поясненнями у суді про те, що 03 червня 2021 року о 10 год 50 хв., керуючи транспортним засобом «Renault Meganе», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Кибальчича та бульвару Перова у місті Києві, почав рух на зелений сигнал світлофора, їхав прямо у своїй смузі, не змінюючи напрямок руху, однак транспортний засіб «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого в цей час горів червоний сигнал світлофора, не надав йому переваги в русі, внаслідок в`їхав в його автомобіль, удар відбувся у ліві задні двері автомобіля (а.с.4);
Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми для підтвердження доведення порушення ОСОБА_1 пункту 16.4 ПДР, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що зафіксовані на схемі ДТП розташування автомобілів після ДТП, а також пошкодження автомобілів внаслідок ДТП, свідчать про те, що водій автомобіля «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя, на якому утворився затор, що змусило його зупинитись та створило перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. До схеми ДТП та локалізації пошкоджень транспортних засобів в учасників ДТП під час складання схеми ДТП зауважень не було.
Так, відповідно до схеми ДТП транспортний засіб «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , має пошкодження переднього бампера з правого боку, передньої фари з правого боку, нижньої захисної панелі бампера, а транспортний засіб «Renault Meganе», д.н.з.   НОМЕР_2 , має пошкодження: задні ліві дверцята, заднє ліве крило, задня ліва ручка відкриття дверцят, молдинг задніх лівих дверцят.
За таких обставин, суддя першої інстанції дійшов привального висновку про те що, враховуючи розташування транспортних засобів та їх пошкодження, пояснення водія ОСОБА_2 , свідчить про те, що саме порушення водієм автомобіля «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 ,  ОСОБА_1 ПДР має причино-наслідковий зв`язок із настанням наслідків ДТП.
З наведених вище підстав, суддя першої інстанції правильно встановив доведеним порушення водієм «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пункту 16.1 ПДР та, відповідно, вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
При цьому апеляційний суду враховує, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо  ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, який вказав у протоколі про свою незгоду із складанням у відношенні нього протоколу.
 
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при прийнятті рішення суддя першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність вини                  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що суддею місцевого суду не враховано, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не зазначив в протоколі де саме утворився затор (за перехрестям, та в якому конкретно напрямку, або ж на самому перехресті), не заслуговують на увагу, оскільки ця обставина не спростовує самого факту ДТП на перехресті вул. Кибальчича та бульвару Перова у місті Києві, і місця розташування транспортних засобів саме на вказаному перехресті, що підтверджується схемою ДТП, яка підписана ОСОБА_1 без зауважень.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як в ньому не зазначено свідків ДТП, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, з таких підстав.
Відповідно до  ч.ч.1,2 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Тобто,  в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається інформація про свідків лише у випадку їх наявності.  
Натомість, у даній справі ОСОБА_3 ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи у суді, не повідомляв про наявність свідків ДТП, яка мала місце 03 червня 2021 року, а також про те, що поліцейський безпідставно не зазначив свідків у протоколі.
Водночас, як зазначалось вище, вина  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена іншими наявними у справі доказами у їх сукупності, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в поясненнях ОСОБА_4 та водія ОСОБА_2 не вказано, яка саме уповноважена посадова особа УПП в місті Києві отримала вказані пояснення, не заслуговують на увагу, оскільки як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 , надаючи свої письмові пояснення, не заперечували того, що такі пояснення надаються ними саме працівнику поліції. Не зазначення у їх письмових поясненнях імені та посади уповноваженої посадової особи УПП в місті Києві не впливає на зміст цих пояснень щодо обставин ДТП, яка мала місце 03 липня 2021 року. 
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків судді першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 рокуне може бути залишена в силі та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з таких підстав 
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Водночас, згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.
В той же час, у ст.23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, в даній нормі (ст.23 КУпАП) законодавець ототожнює адміністративне стягнення з мірою відповідальності, а не із заходом примусу, що застосовується від імені держави, як це наприклад закріплено в ч.1 ст.50 КК України.
Відтак, існує невизначеність законодавства в питанні необхідності виконання судом ст.280 КУпАП при закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення за спливом строку накладення адміністративного стягнення і як наслідок не відповідність критерію якості закону, на який неодноразово посилається у своїх рішеннях ЄСПЛ.
Так, ст.284 КУпАП передбачає такі види постанов у справах про адміністративне правопорушення: 1) про накладення адміністративного стягнення, 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу, 3) про закриття справи.
Тобто фактично, КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення. 
У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від                     11 липня 2018 року  (справа №308/8763/15-а) зроблено висновок, що відповідно до                                п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу 1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст.280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.      
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Тобто, відповідно до вказаних вище висновків колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а, які мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, особу не можна визнати винною постановою про закриття справи про адміністративне провадження навіть з нереабілітуючих підстав.
Разом з тим, сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, тоді як за приписами п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, то за таких обставин хоча і особа в резолютивній частині постанови винною не визнається, але її вина у вчиненні адміністративного правопорушення при спливі строку накладення адміністративного стягнення презюмується, саме з тих причин, що це нереабілітуюча підстава закриття справи про адміністративне правопорушення і у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення або відсутня подія, він не позбавлений був можливості ставити саме такі апеляційні вимоги і відповідно просити закриття провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а не на підставі                            п.7 ст.247 КУпАП.  
Тому, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст.ст.7, 38, 247, 284 КУпАП та в резолютивній частині постанови, не зважаючи на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, було встановлено винуватість ОСОБА_1 .
На вказані вище обставини суддя першої інстанції належної уваги не звернув, що призвело до прийняття постанови суду, яка підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права.
З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від                   21 вересня 2021 року, з прийняттям нової постанови прозакриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАПвідносно  ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного   стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                          С.М.Верланов