ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4769/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
суддів:                                                                              Федотова І.В., Єгорової Н.М.
за участю секретаря                                                          Ковтун К.В.          
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  "Пластхім" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень, 
     В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластхім" звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0106085004 від 08.07.2020 та №0106075004 від 08.07.2020.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення від 08.07.2020 № 0106085004. Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення від 08.07.2020 № 0106075004, в частині застосування штрафу в сумі 12922,75 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись частково з рішенням суду першої інстанції  відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у  Черкаській області проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на додану вартість, якою встановлено порушення вимог п. 57.1 п. 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України.
За наслідками проведеної камеральної перевірки складено Акт № 3101/23-00-50-04-007/32414582 від 10.06.2020, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, а саме  несвоєчасно погашено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ, а саме:
-податкове (грошове) зобов`язання з ПДВ по ППР від 11.04.2019 № 0061005012 у сумі 61 986,47 грн. по граничному терміну сплати 04.05.2019, було погашено 23.12.2019 шляхом зарахування коштів з електронного рахунку підприємства на підставі платіжного доручення від 23.12.2019 № 239464748, тобто, із затримкою на 233 календарних дні, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання;
- податкове (грошове) зобов`язання з ПДВ по податковій декларації з ПДВ від 16.12.2019 реєстраційний № 9303069701 у сумі 3 498,27 грн. по граничному терміну сплати 31.12.2019, погашено 24.01.2020 шляхом зарахування коштів з електронного рахунку підприємства на підставі платіжного доручення від 24.01.2019 № 10569048, тобто, із затримкою на 25 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання;
- податкове (грошове) зобов`язання з ПДВ по податковій декларації з ПДВ від 16.12.2019 реєстраційний № 9303069701 у сумі 64 613,73 грн. по граничному терміну сплати 31.12.2019, погашено 04.02.2020 на підставі платіжного доручення від 04.02.2020 № 170, тобто, із затримкою на 36 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання;
- податкове (грошове) зобов`язання з ПДВ по податковій декларації з ПДВ від 17.01.2020 реєстраційний № 9331325778 у сумі 5 611,00 грн. по граничному терміну сплати 31.01.2020, погашено 04.02.2020 на підставі платіжного доручення від 04.02.2020 № 170, тобто, із затримкою на 5 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 08.07.2020 № 0106085004, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі  910,93 грн.; 
- від 08.07.2020 № 0106075004, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі  25 320,05 грн. 
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.
Спірні правовідносини регулюються, зокрема, положеннями  Податкового кодексу України  та Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569.
Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
У відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно п. 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до ст. 200-1 ПК України визначено порядок електронного адміністрування податку на додану вартість. Відповідно до п. 200-1.2 ПК України передбачено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.
Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.
Таким чином даною нормою передбачено, що джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість можуть бути суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Так, сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Наявність перерахованих коштів підприємством на електронний рахунок в розмірі, що перевищує суму як податкового боргу так і податкових зобов`язань не підпадає під перелік підстав, які визначені в п. 87.3 ст. 87 ПК України, тобто які не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків.
У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. ( п.87.9 ст. 87 ПК України).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що  платник податків для погашення узгоджених податкових зобов`язань здійснює перерахування коштів на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Подальше списання коштів з рахунку здійснюється в автоматичному режимі на підставі поданого податковим органом до органу казначейства реєстру платників податку. У разі недостатності коштів, залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачений до бюджету, обліковується казначейством до виконання в повному обсязі.
Згідно пункту 40 Підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Перехідних положень Податкового кодексу України  штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом за порушення строків, установлених цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, не застосовуються за умови наявності у такі строки коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у сумах, достатніх для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість до бюджету або на спеціальні рахунки платників - сільськогосподарських підприємств, що обрали спеціальний режим відповідно до  статті 209 цього Кодексу.
Судом встановлено, ТОВ «Пластхім» подано до ГУ ДПС у Черкаській області наступні податкові декларації з податку на додану вартість:
1) податкова декларація з податку на додану вартість №9303069701 від 16.12.2019 за листопад 2019 року подана до податкового органу 16.12.2019, в якій самостійно визначене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2019 року в сумі 68 112,00 грн., яке податковий орган списав з електронного рахунку 23.12.2019, тобто в межах строків визначених п. 203.2 ст. 203 ПК України;
2) податкова декларація з податку на додану вартість №9331325778 від 17.01.2020 за грудень 2019 року подана до податкового органу 17.01.2020, в якій самостійно визначене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 5 611,00 грн., яке податковий орган списав з електронного рахунку 24.01.2020, тобто в межах строків визначених п. 203.2 ст. 203 ПК України. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені обставини свідчать про відсутність в діях позивача порушень норм Податкового кодексу України в частині своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на додану вартість за листопад та грудень 2019 року. 
Водночас, за даними акту перевірки податкове (грошове) зобов`язання з ПДВ згідно податкового повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 0061005012 у сумі 61986,47 грн. по граничному терміну сплати 04.05.2019, погашено 23.12.2019. 
Суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав доказів вжиття ним заходів щодо своєчасності сплати наведеного зобов`язання у встановлені строки та не навів аргументів для підтвердження неправомірності дій податкового органу, тому податкове повідомлення-рішення від 08.07.2020 № 0106075004 в частині застосування штрафу в розмірі 12397,30 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню. 
Колегія суддів зазначає, що рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, а тому суд не вбачає підстав для надання оцінки висновкам суду першої інстанції в цій частині.
Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
          Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
            Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд
          
                                                 П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                            Н.М. Єгорова