УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 682/2183/20
Провадження № 22-ц/4820/1288/21
Категорія: ухвала

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 жовтня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.
за участю представника заявника Загребельного В.В., представника виконкому Славутської міської ради Хмельницької області Мельник Н.П. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №682/2183/20 за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Славутської міської ради на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року (суддя Зеленська В.І.) про стягнення судових витрат у справі за позовом Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справ, суд

в с т а н о в и в:

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року позов Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
В травні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що позивач діяв необґрунтовано та недобросовісно подаючи відповідний позов. Представник зазначає, що позивачу достеменно було відомо про звернення ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету про визнання протиправними та скасування МБУО та зобов`язання Управління містобудування та архітектури видати містобудівні обмеження з урахуванням висновків, зроблених у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 по справі № 560/2847/19, про вказану обставину позивач зазначав в позовній заяві та додавав ухвали ХАС від 25.08.2020 по справі № 560/4640/20, тобто для позивача було очевидним, що містобудівні умови та обмеження оскаржуються в судовому порядку та існує вірогідність їх скасування судом, але все ж позивач звернувся із цим позовом, а також заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, що було сприйнято представником, як спроба штучно перешкодити будівельним роботам. Розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 13950 грн, а тому представник просив суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати понесені останнім на оплату професійної правничої допомоги.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року заяву представника відповідача адвоката Загребельного В.В. задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 13950,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із цією ухвалою суду, виконавчий комітет Славутської міської ради оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що позов виконавчого комітету про зобов`язання ОСОБА_1 привести об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 у відповідність до отриманих МБУО шляхом перебудови об`єкта з дотриманням гранично допустимої висотності будинку не вище 6 м та максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки 50%, подано до моменту набрання законної сили судового рішення по справі №560/4913/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету про визнання протиправними та скасування МБУО, виданих 01.04.2020. На момент подання зазначеного позову виконавчим комітетом містобудівні умови, що видані 01.04.2020 Управлінням містобудування та архітектури були чинними та не скасованими. Апелянт посилається на те, що після набранням законної сили рішенням по справі №560/4913/20 позивачем подано заяву про залишення його позову без розгляду, що доводить виконання позивачем своїх обов`язків в частині сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та не може свідчити про зловживання учасником справи його процесуальними правами. Крім того, апелянт вказує, що на момент подання виконкомом заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 продовжувались виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 і подальше їх виконання могло істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду. Апелянт звертає увагу суду на те, що право подачі заяви про залишення позовної заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача, а сам лише факт подання такої заяви не може свідчити про безпідставність позову. Як вказує апелянт, виконавчий комітет діяв обґрунтовано, добросовісно та з дотриманням норм законодавства, маючи право на звернення до суду, подання заяви про забезпечення поданого позову та про залишення позову без розгляду після настання підстав для цього і для апелянта не було очевидним на існування вірогідності скасування судом МБУО, оскільки існувала і протилежна вірогідність - залишення судом їх в силі. Також, виконком посилається на те, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач мав довести, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення з позовом до суду, чи були дії виконавчого комітету умисними і чим це підтверджується. Разом з тим, суд першої інстанції не зазначив, у чому саме полягає штучний зміст позову та не звернув увагу на те, що чинним законодавством не визначено поняття «штучного позову», його ознаки та критерії. Апелянт посилається на те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що метою позову виконкому є перешкоджання ОСОБА_1 здійснювати свої права щодо продовження будівництва, натомість дійсною метою позову було встановлення фактичних обставин справи. 
Враховуючи вищезазначене, виконавчий комітет просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 погоджується із ухвалою суду першої інстанції та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Так, представник вказує, що позивач, звертаючись до суду, достеменно знав про оскарження ОСОБА_1 в судовому порядку МБУО, додаючи до позову копію ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі №560/4913/20. Проте, незважаючи на очевидну протиправність виданих МБУО та факт звернення із позовом про їх скасування, позивач обґрунтовував підстави позову та формулював предмет позову, виходячи саме з цих містобудівних умов та обмежень, а також подав заяву про заборону виконувати будівельні роботи. А тому, представник вважає, що вказане свідчить про передчасність та недобросовісність процесуальної поведінки позивача. Крім того, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №560/4913/20 набрало законної сили 17.02.2021, про що позивачу було достеменно відомо, проте із заявою про залишення позову без розгляду виконавчий комітет звернувся лише 19.05.2021. Також, представник вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані висновки Верховного Суду у справі №148/312/16, оскільки сторона відповідача не кваліфікує заяву про залишення позову без розгляду як необґрунтовану та недобросовісну поведінку. Недобросовісною поведінкою позивача є подача завідомо безпідставного позову та заяви про забезпечення позову, оскарження в апеляційному порядку ухвали Славутського міськрайонного суду від 05.11.2020, подача заяви про залишення позову без розгляду лише через 3 місяця після набрання законної сили рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.11.2020.
Представник позивача виконавчого комітету Славутської міської ради Мельник Н.П. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Заявник ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом порядку.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). 
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
Встановлено, що в жовтні 2020 року Виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив суд зобов`язати ОСОБА_1 привести об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 у відповідність до отриманих ним містобудівних умов та обмежень (далі - МБУО), затверджених наказом управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Славутської міської ради від 01.04.2020 р. № 20-4/20му шляхом перебудови об`єкта з дотриманням гранично допустимої висотності будинку не вище 6 м та максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки 50%.
19.05.2021 Виконавчий комітет Славутської міської ради подав до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області заяву, в якій вказував, що у зв`язку із набранням законної сили 17.02.2021 рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/4913/20 від 04.11.2020 про скасування містобудівних умов та обмежень, затверджених наказом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Славутської міської ради від 01.04.2020 №20-4/20му, тому просив залишити без розгляду позову заяву виконкому до ОСОБА_1 про зобов`язання останнього привести об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 у відповідність до отриманих ним містобудівних умов та обмежень, затверджених наказом управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Славутської міської ради від 01.04.2020 р. № 20-4/20му.
20.05.2021 ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області позов Виконавчого комітету Славутської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
20.05.2021 ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи.
Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та стягуючи із позивача 13950 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із доведеності необґрунтованих та недобросовісних дій позивача під час розгляду справи по суті, а звернення позивача з позовом до суду та з заявою про забезпечення позову є завідомо безпідставними.
Проте, колегія суддів не погоджується із такими висновками, виходячи із наступного. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі №761/20963/17-ц (провадження №61-2505св21).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Разом з тим, згідно вимог частини третьої статті 89 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі №202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від 07 квітня 2021 року у справі №679/1125/18; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року в справі №922/592/17, від 21 січня 2020 року в справі №922/3422/18, від 21 грудня 2020 року в справі №922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 21 листопада 2018 року в справі №820/4347/17, від 18 березня 2020 року в справі №280/5628/18.
Обґрунтовуючи подану заяву про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, представник відповідача посилався на те, що позивачу достеменно було відомо про звернення ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету про визнання протиправними та скасування МБУО та зобов`язання Управління містобудування та архітектури видати містобудівні обмеження з урахуванням висновків, зроблених у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 по справі № 560/2847/19, про вказану обставину позивач зазначав в позовній заяві та додавав ухвали ХАС від 25.08.2020 по справі № 560/4640/20, тобто для позивача було очевидним, що містобудівні умови та обмеження оскаржуються в судовому порядку та існує вірогідність їх скасування судом, але все ж позивач звернувся із цим позовом, а також заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, що було сприйнято представником, як спроба штучно перешкодити будівельним роботам.
Однак, враховуючи вимоги глави 6 розділу III ЦПК України, в даному випадку, суд не дає оцінку доводам позивача та доказам у справі з метою встановлення необґрунтованості (обґрунтованості) позовних вимог, оскільки такі досліджуються та оцінюються виключно на стадії розгляду справи по суті, яка судом у цій справі не була розпочата.
Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. А звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Таких же висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 року у справі №350/1145/19 (провадження №61-863св21), у постанові від 18.03.2021 року у справі №754/1254/13 (провадження №61-16751св20).
Таким чином, звернення Виконавчого комітету Славутської міської ради до суду із заявою про залишення його позову про зобов`язання вчинити певні дії без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість такого позову і сама процесуальна дія як подання заяви про залишення позову без розгляду є диспозитивним правом учасника справи.
Доводи представника відповідача про те, що звернення позивача із заявою про забезпечення позову в рамках цієї цивільної справи № 682/2183/20 сприймається відповідачем як спроба штучно перешкодити будівельним роботам і підтверджує недобросовісність дій позивача є голослівними, адже в зазначеній справі позивачем не заявлялося відповідне клопотання та судом не постановлялися судові рішення про забезпечення чи відмову у забезпеченні позову Виконавчого комітету Славутської міської ради по цій справі. 
А аргументи представника відповідача, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу про недобросовісні дії позивача, що підтверджуються поданням останнім заяви про залишення позову без розгляду через три місяці після набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі №560/4913/20 відповідно до положень ст. 367 ЦПК України не приймаються і не розглядаються апеляційним судом, адже ці обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції. 
Посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на правильність ухваленого судового рішення судом першої інстанції не спростовують та не доводять підстави для компенсації судових витрат, передбачені положенням частини п`ятої статті 142 ЦПК України, а саме необґрунтовані дії Виконавчого комітету Славутської міської ради.
Апеляційний суд виходить з системного тлумачення положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема чи діяв позивач недобросовісно, подавши завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету – ущемлення прав та інтересів відповідача, чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. 
З огляду на встановлені обставини справи, доводи заяви про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу є неспроможними, а підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України відсутні.
І посилання в апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваного судового рішення та порушення судом першої інстанції норм процесуального права при його постановлені є обґрунтованими.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Славутської міської ради задовольнити.
Ухвалу  Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Загребельним Віталієм Васильовичем про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай