Ухвала        
23 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 2114/2-3939/11
провадження № 61-15124ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про визнання договору іпотеки припиненим, третя особа - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 07 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року у вказаній вище справі.
Верховний Суд ухвалою від 29 вересня 2021 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було надати докази неповідомлення її про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, навести обґрунтовані підстави та подати докази щодо виникнення обставин непереборної сили (за їх наявності) та роз`яснив наслідки невиконання вимог ухвали.
Також Верховний Суд зазначив, що заявнику необхідно надати докази, що підтверджують наявність виключних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення після спливу дев`яти років з дня складення його повного тексту.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження ухвалу Верховного Суду                          від 29 вересня 2021 року було направлено заявнику на вказану в касаційній скарзі адресу. 
У листопаді 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Клопотання обґрунтовувала тим, що у матеріалах справи відсутні докази направлення Апеляційним судом Херсонської області їй та ОСОБА_2 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Оскільки, відсутня інформація про повідомлення сторін, а тому неможливо і надати докази неповідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи. Також зазначає, що до травня 2021 року не знала про існування рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року, а дізналася про нього лише тоді коли отримала листа від ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції»                            21 травня 2021 року до якого було надано копію оскаржуваного рішення апеляції. 
Разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження заявником було надано копію судових рішень першої та апеляційної інстанції у цій справі.
Верховний Суд вивчив подане клопотання, касаційну скаргу та додані документи, за результатом чого зробив висновок.
За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                            (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява                              № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Згідно з пунктом 14 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.
Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (стаття 319 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції). 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України). 
Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (провадження                                № 61-37352сво18).
Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.
Згідно з інформацією, що міститься в реєстрі, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року оприлюднена в реєстрі 29 грудня 2012 року.
Відтак, інформацію про оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції заявник мала можливість отримати також і з реєстру, починаючи з 29 грудня                      2012 року.
Окрім цього, як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень,                   ОСОБА_1 зверталася із касаційною скаргою у липні цього року, яка була ухвалою касаційного суду від 11 серпня 2021 року повернута заявнику.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша стаття 2 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії»              від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зазначені заявником у касаційній скарзі обставини та доводи у своїй сукупності не свідчать про неповідомлення апеляційним судом про перегляд в апеляційному порядку судового рішення або ненаправлення судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, оскільки заявником не надано належних та достатніх доказів свого твердження, якими, на переконання касаційного суду можуть бути, зокрема, письмові відповіді (довідки) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про наявність/відсутність в матеріалах справи доказів про направлення судових повісток або відповідного судового рішення, повідомлення про вручення/невручення таких судових повісток або поштових відправлень з таким рішенням, розписок про отримання судового рішення (судових повісток); копією опису документів, що містяться в матеріалах справи, тощо.
Також, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що питання щодо відкриття касаційного провадження та витребування справи судом не вирішувалося, а тому суд позбавлений можливості самостійно перевірити обставини, на які заявник посилається у касаційній скарзі та у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.
Ураховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що ухвала Верховного Суду від 29 вересня 2021 року не виконана, що перешкоджає вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про визнання договору іпотеки припиненим, третя особа - ОСОБА_2 , повернути заявнику. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                        І. В. Литвиненко