ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року

м. Харків

справа №645/6691/20

провадження №22-ц/818/5277/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. , 

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Проневича Д.О.

Учасники справи:

позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ», 
треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ««УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року у складі судді Шарко О.П.,-
в с т а н о в и в:

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства ««УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2533, вчинений 13.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» у сумі 28 939 грн. 09 коп.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 рокупозовну заяву  ОСОБА_1 залишено без розгляду.
       В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що він просив розглянути справу та ухвалити рішення за його відсутності. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про час і дату судового засідання. 
Зазначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання, призначені починаючи з 22 січня 2021 року по 2 липня 2021 року, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, позивач та його представник не з`являлися,. Неодноразово від представника позивача надходили до суду заяви з проханням відкласти слухання справи, однак, жодного разу суду не надавалися докази щодо поважності причин її неявки у судові засідання. Позивач заяви про розгляд справи без його участі не подавав. Суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки неявка позивача перешкоджає розгляду справи через неможливість без його участі вирішити справу по суті.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на таке.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.12.2020 (а.с. 20-21).
Копія ухвали про відкриття провадження з копією позову та додатків направлена учасникам справи рекомендованою кореспонденцією, отримана відповідачами та третьою особою – приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. (а.с. 24-26). Даних про отримання ухвали про відкриття провадження позивачем – матеріали справи не містять.
Ухвалою суду першої інстанції від 08.12.2020 за клопотанням представника позивача у Приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю.були витребувані докази – копію нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 2533, вчинений 13.07.2020 року. Цією ж ухвалою відкладено підготовче судове засідання до 22 січня 2021 року (а.с.31-32).
В матеріалах справи містяться дані про належне повідомлення третьої особи Приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю., а саме зворотнє поштове повідомлення про отримання рекомендованої кореспонденції (а.с. 51).
       Також, в матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_2 , зі змісту якої убачається, що їй відомо про призначення судового засідання на 22.01.2021 о 10-00 год., проте у зв`язку із зайнятістю заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 судове засідання відкладено на 25 лютого 2021 року о 10-00 год.. Явка в судове засідання учасників справи визнана обов`язковою.
25 січня 2021 року Приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Є. надані витребувані судом докази (а.с. 55-62).
Представником позивача 24 лютого 2021 року надано заяву, з якої убачається, що вона повідомлена про час та місце судового засідання та просить провести судове засідання 25.02.2021 у її відсутність та відсутність позивача (а.с.79).
Ухвалою суду першої інстанції від 25.02.2021 судове засідання відкладено на 25 березня 2021 року о 13-30 год. Явка в судове засідання учасників справи визнана обов`язковою (а.с. 80-81).
Представником позивача 24 березня 2021 року надано заяву, з якої убачається, що вона повідомлена про час та місце судового засідання та просить провести судове засідання призначене на 25.03.2021 за її відсутності та у відсутність позивача (а.с.82).
Ухвалою суду першої інстанції від 25.03.2021 року судове засідання відкладено на 23 квітня 2021 року о 10-00 год. Явка в судове засідання учасників справи визнана обов`язковою. (а.с. 90-91).
Представником позивача 22 квітня 2021 року надано заяву, з якої убачається, що вона повідомлена про час та місце судового засідання та просить провести судове засідання 23.04.2021 року у її відсутність та відсутність позивача (а.с.98).
Ухвалою суду від 23.04.2021 судове засідання відкладено на 02 червня 2021 року о 10-00 год. Явка в судове засідання учасників справи визнана обов`язковою (а.с. 99-100).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, судове засідання 02 червня 2021 року було перенесено на 02.07.2021 о 10-20 год. (а.с. 101).
Представником позивача 02 липня 2021 року надано заяву, з якої убачається, що вона просить відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні (а.с. 102) .
За змістом статей  43, 44 ЦПК України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
Тобто, у випадку визнання явки сторони у справі обов`язковою процесуальний закон не передбачає можливості виконання такого обов`язку представником сторони, яку суд викликав для дачі особистих пояснень, а покладає такий обов`язок безпосередньо на таку сторону.
Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив розглядати справу та ухвалити рішення за його відсутності, про що зазначено у позовній заяві (а.с. 6).
Ухвалами від 22 січня 2021 року, 25 лютого 2021 року, 25 березня 2021 року, 23 квітня 2021 року суд першої інстанції визнавав обов`язковою явку учасників справи у судові засідання, призначені на 25.02.2021 о10-00 год, 25.03.2021 о 13-30 год, 23.04.2021 о 10-00 год, 02.06.2021 о 10-00 год. (а. с. 53-54, 80-81, 90-91 99-100). 
Неявка позивача, участь якого у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19).
За загальним правилом частини п`ятої статті 223 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, положеннями статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутністю. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Аналіз наведеної норми права виключає розгляд справи за відсутності сторони, явка якої визнана судом обов`язковою.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2020 року у справі № 727/2484/17 (провадження № 61-19360св19).
Відкладаючи розгляд справи 02.06.2021 на 02.07.2021 о 10-20 год. суд не визнавав явку позивача обов`язковою. 
Матеріали справи свідчать про те, що позивач був повідомлений про дату та час судових засідань, призначених на 25.02.2021 року, 25.03.2021 року, 23.04.2021 року, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованої кореспонденції. Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи ані на 22.01.2021 року, ані на 02.06.2021 та 02.07.2021.
Як відзначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
У справі «Церква села Сосулівка проти України» у рішенні від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини у пункті 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Станом на час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду підготовче провадження не закрито.
Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Положеннями частини 2 статті 189 ЦПК України  передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.
Підготовче засідання проводиться судом із повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).
Частиною другою статті 198 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження. зокрема, у випадках визначених частиною другою  статті 223 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.
Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).
Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.
Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі  № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19) зроблено правовий висновок стосовно застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та зазначено, що аналіз змісту пункту 3 частини першої  статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду  від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження   № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі   № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20).
Таким чином, з урахуванням зазначених норм права та з дотриманням релевантної судової практики Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки у матеріалах справи відсутні дані про належне та своєчасне повідомлення позивача та представника позивача про дату, час та місце розгляду справи, яка переглядається, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося, відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду й, відповідно, застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.
Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:                                                                               О.В. Маміна
Судді:                                                                                            Н.П. Пилипчук

                                                                               О.Ю. Тичкова

       Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.