Номер провадження: 22-ц/813/9005/21 
Номер справи місцевого суду: 522/1929/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
                                                        Категорія 61

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року про передачу справи на розгляд іншому суду у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, за участю зацікавлених осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, –

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про призначення опікуна над ОСОБА_2 за поданням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. В обґрунтування своїх вимог вказав, що заявник є рідним братом ОСОБА_2 з боку батька ОСОБА_4 , якого було позбавлено батьківських прав за рішенням суду, а ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 по лінії матері. Повідомляв, що Наказом Служби у справах дітей ОМР місцем тимчасового перебування ОСОБА_2 , який має статус дитини позбавленої батьківського піклування, визначено з ОСОБА_3 , яка подала заяву про призначення її опікуном над ним. Проте, як вказував ОСОБА_1 , внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він є інвалідом з дитинства з діагнозом синдром ОСОБА_5 , легка розумова відсталість на межі з помірною, а тому перебуває на диспансерному обліку. Заявник вказував, що ОСОБА_2 недієздатний для самообслуговування, самостійного виконання потреб життєзабезпечення та потребує постійного догляду. У зв`язку з цим заявник наполягав на призначенні судової психіатричної експертизи та вважав, що він також має бути опікуном ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 (а.с.1-5).
24 березня 2021 року ОСОБА_3 підтвердила суду, що вона призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 та повідомила, що разом із сім`єю та братом ОСОБА_2 переїхала проживати до м. Києва та змінила місце його реєстрації, відповідно вся медична документація переслана до КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер №2». У зв`язку з цим, ОСОБА_3 заявила клопотання про порушення підсудності та про передачу справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.
04 червня 2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю зацікавлених осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації передати на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.55-58).
22 червня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскільки провадження у справі відкрито з дотриманням ч.1 ст. 295 ЦПК України та вона стала підсудною Шевченківському районному суду м. Києва в процесі розгляду справи, то відсутні процесуальні підстави для передачі справи до іншого суду. Апелянт наголошує, що крім зазначеного, вагомою, на його думку, обставиною є те, що справа вже більше року розглядається Приморським районним судом м. Одеси. Також, на думку апелянта, така передача справи буле порушенням принципу справедливого судочинства, адже такий суд не може вважатися судом, встановленим законом. Апелянт вважає, що не можуть бути підставами вказаної передачі справи ч.3 ст.51 Конституції України, ч.7, ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки вони не регулюють процесуальні підстави для передачі справи з одного суду до іншого. Тому, апелянт просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року та прийняти постанову про направлення справи для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, про передачу справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року про передачу справи на розгляд іншому суду у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, за участю зацікавлених осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
20 вересня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в яких представник зазначив, що на даний час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважає, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року є правомірною та обґрунтованою. З огляду на це, представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що доцільність виклику неповнолітнього ОСОБА_2 в судове засідання в Приморський районний суд м. Одеси та в подальшому вирішення питання щодо експертизи, може зашкодити здоров`ю неповнолітнього, на думку суду, у зв`язку зі значною відстанню від його місця проживання (м. Київ). Також суд першої інстанції зазначив, що більш сприятливі умови розгляду вказаної справи з урахуванням прав неповнолітнього можливе у випадку її розгляду за місцем його проживання, тобто Шевченківським районним судом м. Києва, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи (а.с. 57-58). 
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про призначення опікуна над ОСОБА_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 з 08.10.2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 165, 186). 
Відповідно до Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №594 від 16.11.2020 року ОСОБА_3 було призначено піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 155).
Як вбачається з копії Декларації про вибір лікаря №0001-35Х9-31АО, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Комунальному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва з 15.03.2021 року (т. 2 а.с. 11).
Як вбачається з медичних довідок наявних, в матеріалах справи, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, діагноз – ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі заявник зазначає, що оскільки дана справа розглядалася Приморським районним судом м. Одеси більше року, а підсудною Шевченківському районному суду м. Києва стала вже у процесі розгляду справи, то відсутні процесуальні підстави для передачі справи до іншого суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.
Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було відкрито провадження по справі (т. 1 а.с. 39).
Тобто, на теперішній час розгляд даної цивільної справи триває більше, ніж 1 рік та 6 місяців.
В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року зазначено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 39).
Отже, судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження по справі було додержано правила підсудності, встановлені ч. 1 ст. 295 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
Апеляційний суд зазначає, що в дана цивільна справа не належить до виключної підсудності іншого суду.
З огляду на це, враховуючи положення ч. 2 ст. 31 ЦПК України, а також те, що дана цивільна справа розглядається судом першої інстанції в продовж тривалого проміжку часу та стала підсудною Шевченківському районному суду м. Києва в процесі розгляду справи, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю.
Апеляційний суд, з огляду на зазначені в ухвалі суду першої інстанції висновки про доцільність виклику неповнолітнього ОСОБА_2 в судове засідання, що може зашкодити здоров`ю останнього, також вважає за потрібне звернути увагу на положення ч. 1 ст. 299 ЦПК України, відповідно до яких участь особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції, в тому числі поза межами суду. Таким чином, в разі необхідності виклику ОСОБА_2 у судове засідання, розгляд справи можливо провести у режимі відеоконференції, в тому числі поза межами суду, що в свою чергу сприятиме мінімізації впливу на психологічний та фізичний стан дитини та дозволить в подальшому запобігти затягуванню процесу. Судом першої інстанції також не враховувалось навантаження в Шевченковському суді м. Києва, що в свою чергу може суттєво вплинути на час розгляду справи по суті. Крім того, саме по собі посилання на інтереси дитини, які є оціночним поняттям, не може бути підставою для відступу від вимог національного процесуального законодавства. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує ухвалу суду першої інстанції і направляє справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року – скасувати, справу направити до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду справи.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький