ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5207/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року 
у справі №280/5207/20 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного управління ДПС у Запорізькій області     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДПС у Запорізькій області   в якому просив   визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року №0007341305, 0007351305, 0007361305.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами невиїзної позапланової документальної перевірки контролюючий орган дійшов до помилкових висновків про те, що ОСОБА_1 не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за ознакою доходу « 126» за 2015 рік. Позивач зазначає, що між ним та АТ «ОТП «Банк»   укладено угоду щодо врегулювання споживчого кредиту в іноземній валюті та згідно пункту 8 Розділу ХХ Податкового кодексу «Перехідні положення» він не зобов`язаний сплачувати податки з анульованого кредиту в іноземній валюті. А отже спірні податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 р. у справі № 280/5207/20 в задоволенні адміністративного позову    ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області      про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з встановлених у справі обставини, що сума прощеного боргу є основною сумою боргу (кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню,   а тому підпадає під визначення поняття додаткове благо та підлягає оподаткуванню.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 р. у справі № 280/5207/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги по суті повторюють обґрунтування позовних вимог. Позивач наголошує на тому що повідомлення про анулювання боргу шляхом укладання договору з клієнтом про прощення (анулювання) боргу (додатковим договором №8) не може бути достатньою підставою для визначення платнику податку грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, виходячи із суми прощеного (анульованого) боргу, оскільки вказана сума може включати проценти, та, крім того, штрафи, комісію, які не включаються до об`єкта оподаткування. А тому саме банк не виконав своє зобов`язання, передбачене пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 розділу IV ПК України та пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.  Банк не надав    повну та достовірну інформацію щодо структури прощеного боргу, тим самим унеможливив визначити позивачу оподатковуваний дохід та подати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції представниками сторін    підтримано визначені по справі правові позиції сторін, надано пояснення та заперечення   щодо доводів апеляційної скарги. 
         Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав  для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, відповідно до інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів») встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід від АТ «ОТП Банк» в сумі 816341,33 грн. за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо».
Вознесенівське управління у м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області направлено лист №6003/8/08-01-50-07 від 14 вересня 2018 року до Офісу Великих платників податків - Шевченківський район м.Києва з метою проведення зустрічної звірки АТ «ОТП Банк» (код 21685166) стосовно виплати доходу за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» громадянину ОСОБА_1 .
Офіс Великих платників податків ДФС України надано відповідь від 16 листопада 2018 року №37580/7/28-10-43-01-09 з додатком копії листа АТ «ОТП Банк» від 16 жовтня 2018 року №03-05- 196/7699, в якому Банк підтверджує інформацію, надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, прощених, анульованих кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності та на виконання вимог, встановлених підпунктом «д» підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України банк, шляхом укладання додаткових договорів про прощення боргу, повідомляє платників податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу.
Вознесенівське управління у м.Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області направило лист №35089/10/08-01-50-07 від 16 жовтня 2018 року в адресу АТ «ОТП Банк» (код 21685166) в якому просить надати інформацію та її документальне підтвердження щодо нарахування та виплати доходу у вигляді додаткового блага щодо ОСОБА_1 
АТ «ОТП Банк» (лист від 30 жовтня 2018 року №01-05-196/8207) підтвердив інформацію, надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку ОСОБА_1 як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, прощених, анульованих кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності та на виконання вимог, встановлених підпунктом «д» підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті165 Податкового кодексу України банк, шляхом укладання додаткових договорів про прощення боргу, повідомляє платників податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу.
Вознесенівським управлінням у м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області надіслано ОСОБА_1 , на адресу: АДРЕСА_1 , лист №9227/14/08-01-50-07 від 16 жовтня 2018 року, де вказувалось про отримання доходу у виді «додаткового блага» та необхідності подання декларації. Також, зазначалось, що у разі не подання декларації про доходи, органи державної фіскальної служби, згідно підпунктів 78.1.2, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України використають право на проведення позапланової перевірки під час проведення якої контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання та застосовує штрафні санкції.
        Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжя Головного управлінням ДФС у Запорізькій області надано відповідь ОСОБА_1 від 08 листопада 2018 року №10215/14/08-01-50-07 в якій вказувалось про отримання доходу у виді «додаткового блага» та необхідності подання декларації.
        Лист від 08 листопада 2018 року №10215/14/08-01-50-07 отримано особисто ОСОБА_1 – 17 листопада 2018 року;  
       Доказів  подання    ОСОБА_1 декларації про отриманий дохід, матеріали справи не містять.
Головним управлінням ДФС у Запорізькій області,   на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1, статті 78, статі79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 08 січня 2019 року №27, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» у 2015 року платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено Акт від 25 лютого 2019 року №71/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який направлено поштою ОСОБА_1 з повідомленням про вручення №6901403539960, однак  кореспонденцію повернуто, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою, встановлено порушення:
- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового Кодексу України, у зв`язку із чим донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 162 537,74 грн.;
- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податковою кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у зв`язку із чим донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 12235,98 грн.;
- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового Кодексу України , щодо ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, у зв`язку із чим застосовано штрафні санкції у сумі 170,0 гривень.
На підставі вищезазначеного акту від 25 лютого 2019 року №71/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , прийняті податкові повідомлення - рішення:
- №0007351305 від 17 квітня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) у розмірі 162537,47 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 40634,37 грн.;
- №0007361305 від 17 квітня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (код платежу 11011001) у розмірі 12235,98 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 3059,0 грн.;
- №0007341305 від 17 квітня 2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб» (код платежу 11010500) у сумі 170,00 грн.
Вважаючи   зазначені податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, позивач  звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  зазначив,  що сума прощеного боргу є основною сумою боргу (кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню, тощо а тому підпадає під визначення поняття додаткове благо та підлягає оподаткуванню.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги позивача,  та залишаючи рішення суду без змін, судова колегія зазначає:  
          Згідно пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.
 В спірному випадку обов`язок позивача подати податкову декларацію контролюючий орган пов`язує з приписами пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, відповідно до яких в редакції на час виникнення спірних правовідносин до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Виходячи з наведених вище норм права, апеляційний суд зазначає, що визначена в пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України підстава для проведення документальної позапланової перевірки не пов`язана з обов`язком контролюючого органу направляти платнику податків будь-який запит про надання певної інформації або повідомлення про необхідність виконання таким платником податків передбаченого Податковим кодексом зобов`язання подати податкову декларацію у встановлений цим Кодексом строк.
Таким чином, факт обміну листами між позивачем та відповідачем, що передувало прийняттю відповідачем   наказу про проведення перевірки, ніяким чином не впливає на питання правомірності призначення відповідачем позапланової перевірки. 
Інша справа щодо питання   повідомлення позивача  про  проведення  невиїзної  позапланової перевірки. В доводах апеляційної скарги  зазначається, що наказ № 27  про проведення перевірки  фіскальною службою направлено ОСОБА_1 на  неактуальну адресу : АДРЕСА_2 , в той час як  позивач  зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 , про що  податковій службі  було достеменно відомо  з листа  Департаменту  реєстраційних  послуг  від 07.11.2018 р. № 01-17/04/6767. 
Судова колегія   доводи апеляційної скарги  з цього  приводу не  підтримує  та не вважає   направлення  наказу про проведення перевірки   на адресу, яка  була наявна у  податкового органу  як адреса   позивача – підприємця,    підставою для скасування  рішення суду, оскільки  перевірка  на підставі   наказу № 27  проведена,   за наслідками такої перевірки  прийнято податкові повідомлення –рішення, які оскаржуються позивачем у даній справі,  наказ як акт індивідуальної дії  реалізовано  шляхом проведення перевірки та за її наслідками  винесено  податкові  повідомлення –рішення. Належним способом  захисту порушеного права  у такому випадку є  саме  оскарження  зазначених рішень , тим більш, що позивач  при зверненні до суду  не ставив  питання  протиправності дій   відповідача  щодо  неналежного  проведення перевірки через  помилкове направлення   наказу про перевірку  на іншу адресу. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що за наявності отриманої контролюючим органом від АТ «ОТП Банк» інформації та відомостей, що містяться в інформаційних базах ІС «Подаковий блок», центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з огляду на положення п. 176.1 ст. 176 ПК України, пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України,  відповідач мав всі підстави вважати наявним у позивача обов`язок подати до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік.
За встановлених судом обставин, приймаючи до уваги, що така податкова декларація позивачем подана не була, є правомірним прийняття відповідачем   наказу №27  на підставі пп. 78.1.2 п.78.1. ст.78 ПК України, та   проведення перевірки.
По суті прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про їх правомірність.
Згідно з пп. 163.1.1 та пп.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, є вичерпним.
Як зазначено вище, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Водночас відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що в спірному випадку АТ «ОТП Банк» свої обов`язки відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України виконав, повідомивши платника податку - боржника (позивача) про прощення (анулювання) боргу шляхом укладення відповідного договору, і включив суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено (2015 рік) – 816341,33 грн.   
Таким чином, з моменту підписання та виконання додаткового договору від 20.07.2015 № 2 до кредитного договору №МL-200/870/2008 від 11.04.2008 позивач був обізнаний про необхідність сплати ним податку з доходів фізичних осіб та військового збору з суми прощеного боргу, відтак умови, з якими положення пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу, дотримано.
З метою з`ясування правової природи заборгованості позивача за кредитним договором, в тому числі її складової, судом першої інстанції було витребувано відповідну інформацію від АТ «ОТП «Банк».
24.11.2020 від АТ «ОТП Банк» до суду надійшла відповідь на запит, в якій зазначено, що між клієнтом та банком   укладено додатковий договір №2 від « 20» липня 2015р. до Кредитного договору №МL-200//870/2008 від 11.04.2008 р., відповідно до якого Банком   прощено (анульовано) суму боргу (суму кредиту) у розмірі 25288,11 швейцарських франків. Сума  прощеного боргу складалась  з тіла кредиту.  Також відповідно до  додаткового  договору № 2 до кредитного договору  № CNL-200/572/2008  від 6.05.2008 р. Банк здійснює  анулювання боргу   в розмірі 10682, 82 дол. США . Сума  прощеного боргу  складається з тіла кредиту.   Зміни валюти  по додатковим договорам не  відбулося.   
За встановлених у справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 816341,33 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана сума у відповідності до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.
Щодо визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, суд зазначає:
З 03.08.2014 набрав чинності Закон України від 31.07.2014 №1621-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» (далі - Закон 1621-VІІ), яким на період до 01.01.2015 року запроваджено військовий збір. Відповідно до пп.1.1 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України з урахуванням змін, внесених Законом №1621-VII платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу, а саме фізична особа резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент. Об`єктом оподаткування збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, зокрема, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (пп.1.2 п.16 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).
Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором продовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Згідно п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи-нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти.
Відповідно до пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема:
для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
- для нерезидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до п.п. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума коштів в розмірі 816341,33 грн. анульована за самостійним рішенням АТ «ОТП Банк» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ є додатковим благом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у останнього    наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.
Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).
Враховуючи  невиконання позивачем законодавчо визначеного обов`язку контролюючим органом правомірно визначено грошові зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  07 червня 2021 р. у справі № 280/5207/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  07 червня 2021 р. у справі № 280/5207/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст. ст. 328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко