ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року	Львів	Справа № 158/2887/21 пров. № А/857/20236/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                            Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                 Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:        Кардаш В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року, головуючий суддя – Польова М.М., ухвалене о 17:31 год. у м. Ківерці, у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-
                                                     В С Т А Н О В И В:
25 жовтня 2021 року позивач – ВЧ НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України звернулася до суду з адміністративним позовом до громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 , в якому просила продовжити строк затримання громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України до граничного терміну затримання.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала те, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2020 року відповідач була затримана до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. В подальшому відповідач була поміщена до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Відповідачу відмовлено в оформленні документів про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. Відтак наявні підстави для продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу, українською мовою не володіє, на території України перебуває незаконно, відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2020 року відповідача затримано до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк 6 місяців, до 28.04.2021 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 року продовжено строк затримання громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 до вирішення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на строк 6 місяців, до 28.10.2021.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2020 року у справі №640/8454/19 відмовлено у задоволенні позову громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу Управління ДМС України в Київській області №448 від 08.11.2018 року про відмову ОСОБА_2 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України №48-19 від 12.04.2019 року про відхилення скарги на рішення територіального органу ДМС про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язання Державної міграційної служби України розглянути заяву громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 про визнання її та її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2021 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2021 року повернуто касаційну скаргу громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 .
Термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України закінчується 28.10.2021 року, через що позивач звернувся із даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що процедура розгляду заяви відповідача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, завершена, а відтак, відсутні правові підстави для продовження строку затримання громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 з вказаною метою. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені   статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із статтею 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви (частина друга статті 289 КАС України).
Згідно ч. 11-13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2020 року відповідача затримано до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Колегія суддів звертає увагу, що рішення щодо затримання відповідача з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України не приймалося, відтак відсутні для продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
При цьому, суд не може змінювати мету затримання іноземця (особи без громадянства), яка випливає з первинного судового рішення.
Питанню щодо продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України повинно передувати рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо відсутності підстав для продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року у справі №158/2887/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 01.12.2021 року.