ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 р.	Справа № 480/3528/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
представник позивача Мачула А.А.; представник відповідача Непийпа Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 03.08.21 по справі № 480/3528/21
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС про стягнення матеріальної допомоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС, та уточнивши позовні вимоги, просив стягнути невиплачену щорічну разову матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 16499,22 грн.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що перебуваючи на посаді начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи управління правової роботи Головного управління ДПС у Сумській області, 19.02.2021 подала заяву Голові Комісії з ліквідації, заступнику начальника Головного управління ДПС у Сумській області Полив`яному О.В. про надання їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно Постанови КМУ № 500 від 08.08.2016. Вказана заява була погоджена шляхом накладання ОСОБА_2 резолюції “кадри, бухгалтерія - до наказу”. Оригінал заяви позивачкою був переданий в бухгалтерію для виплати у встановленому розмірі. При цьому, розмір фонду оплати праці працівникам Головного управління ДПС у Сумській області на лютий і березень 2021 року дозволяв виплатити позивачці матеріальну допомоги. Проте, матеріальна допомога з невідомих причин не була нарахована та виплачена.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області,  Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС про стягнення невиплаченої щорічної разової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 16499,22 грн – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що матеріальна допомога є складовою заробітної плати державного службовця і надається один раз на рік за рішенням керівника державної служби на підставі поданої державним службовцем заяви і за наявності достатності фонду оплати праці.
Позивач вважає, що фактично керівник Головного управління ДПС у Сумській області Голова Комісії з ліквідації розглянув подану позивачкою заяву і прийняв рішення про її погодження і виплати матеріальної допомоги. Оригінал заяви був переданий в управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ГУ ДПС у Сумській області для підготовки наказу і виплати матеріальної допомоги. При цьому, розмір фонду оплати праці працівникам Головного управління ДПС у Сумській області на лютий і березень 2021 року був достатнім для того щоб виплатити матеріальну допомоги. Проте, накладена керівником ГУ ДПС у Сумській області резолюція на заяві управлінням інфраструктури та бухгалтерського обліку так і не була виконана, у зв`язку з чим матеріальна допомога за вказаною заявою ОСОБА_1 не була виплачена.
Позивач наголошує, що не виплата матеріальної допомоги була з`ясована 26.03.2021 коли позивачку було звільнено з займаної посади наказом Головного управління ДПС у Сумській області № 35-о «Про звільнення» та припинено державну службу. Так у день звільнення 26.03.2021 позивачці були виплачені грошові кошти, а 29.03.2021 був наданий розрахунковий лист у якому не було нарахувань матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Позивач вважає, що матеріальна допомога згідно поданої заяви, що була погоджена Головою Комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області, і за достатності фонду оплати праці, з невідомих причин залишилась не виплаченою.
На думку позивача, відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції протиправно вказав, що надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом керівника державної служби, а не його обов`язком.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 31.08.2020 № 108-0 (пункт 153) переведено з 01.09.2020 начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи та правового супроводження діяльності управління правового забезпечення Сумцову С.В. на посаду начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи управління правової роботи Головного управління ДПС у Сумській області, у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі.
19.02.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови Комісії з ліквідації, заступника начальника ГУ ДПС у Сумській області про надання їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно п. 2 ст. 54 Закону України "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України №500 від 08.08.2016, у зв`язку з необхідністю  медичного обстеження та подальшого лікування (а.с.8).
Вказана заява була погоджена шляхом накладання ОСОБА_2 резолюції “кадри, бухгалтерія - до наказу”.
Проте, наказ про виплату позивачці матеріальної допомоги не був прийнятий, а матеріальна допомога не нарахована та не виплачена.
Наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 04.03.2021 № 35-0 припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи управління правової роботи Головного управління ДПС у Сумській області у зв`язку з ліквідацією Головного управління ДПС у Сумській області як юридичної особи публічного права, згідно пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с.9).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення на користь позивачки не нарахованої та не виплаченої щорічної разової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 16499,22 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України “Про оплату праці” та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України "Про державну службу" державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України затверджений Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 08.08.2016 № 500 (далі по тексту - Порядок), який визначає умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір.
Пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви. Рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.
Колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань для державних службовців не носить обов`язкового характеру і виплачуються тільки в разі прийняття відповідного рішення керівником цього органу в розмірі, що не повинен перевищувати середньомісячну зарплату.
Таким чином, надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом керівника державної служби у державному органі, а не його обов`язком.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що заява про надання матеріальної допомоги була погоджена шляхом вчинення головою Комісії з ліквідації  Полив`яним О.В. резолюції "кадри, бухгалтерія - до наказу", як на підставу задоволення позову, колегія суддів не бере до уваги, оскільки резолюція керівника не свідчить про прийняття рішення про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Крім того, слід зазначити, що кошторис Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ 43144399) разом з розрахунками затверджений ДПС України 26.01.2021, зміни до кошторису разом з розрахунками затверджені ДПС України 12.02.2021.
Так,  дослідивши матеріали справи, зокрема розрахунок до кошторису Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ 43144399), колегія суддів встановила, що на період ліквідації по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» не включає витрат на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.22-31)
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для стягнення на користь позивачки не нарахованої та не виплаченої щорічної разової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 16499,22 грн. 
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для стягнення на користь позивачки не нарахованої та не виплаченої щорічної разової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 16499,22 грн. 
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року по справі № 480/3528/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 480/3528/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  13.12.2021 року