ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 жовтня 2021 року           справа №200/10259/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Сухов М.Є., за участю представника відповідача Винятинської І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року (головуючий суддя І інстанції – Бєломєстнов О.Ю.), складене в повному обсязі в м. Слов`янськ Донецької області 01 березня 2021 року у справі № 200/10259/20-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2020 року позивач - Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ578/547/2НД/АВ/СПТД-ФС від 04 грудня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 417 300,00 грн. (а.с. 2-7 т. 1).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року замінено відповідача - Головне управління Держпраці у Донецькій області на його правонаступника Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (а.с. 183-184 т. 1)
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скаовано постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ578/547/2НД/АВ/СПТД-ФС від 04 грудня 2019 року про накладення на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) грн. 00 коп. (а.с. 210-214 т.1).
Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці з таким судовим рішенням не погодилось, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на не надання судом першої інстанції вірної оцінки обставинам справи, винесення рішення без урахування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 1-4 т. 2).
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування є належною правовою підставою про накладення штрафу.
Управління Держпраці звертає увагу на те, що Порядком № 509 не передбачено повідомлення суб`єкта господарювання про час та місце розгляду справи про накладення штрафу. Норму, щодо повідомлення суб`єкта господарювання про дату отримання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування уповноваженою особою, Управлінням виконано, та позивачем не заперечується.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем.
Відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 23 жовтня 2019 року №1530 та направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 23 жовтня 2019 року №975/04.1/15-08, Головним управлінням Держпраці в Донецькій області 24 жовтня 2019 року розпочато інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцями здійснення ним підприємницької діяльності за адресами у м. Маріуполі (а.с.61-64 т.1).
ФОП ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис з пунктами 11 (правами інспекторів праці) та 14 (правами, які має об`єкт відвідування) Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Крім того, вручено другий примірник направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 23 жовтня 2019 року №975/04.1/15-08, з відміткою про отримання (а.с.65,66 т.1).
25 жовтня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області був складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ДЦ578/547/НД/АВ у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора праці, а саме відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.
Зі змісту вказаного Акту слідує, що в магазині автозапчастин на робочому місці продавця, за прилавком, знаходився ФОП ОСОБА_1 особисто. В приміщенні майстерні-шиномонтаж знаходився громадянин, який відмовився надати відомості про себе та в подальшому покинув територію майстерні і зачинив її. На території СТО знаходились громадяни ОСОБА_2 , який, згідно з його поясненнями, займався ремонтом власного автомобіля, та ОСОБА_3 , який, з його слів, спостерігав за роботою свого товариша. Із магазина автомобільних аксесуарів вийшов громадянин, який зачинив магазин на ключ і покинув територію СТО, але потім повернувся, назвати себе відмовився та повідомив, що не мав відношення до даного об`єкта, а просто чекає.
Будь-які документи на підтвердження оформлення трудових відносин з працівником під час проведення інспекційного відвідування відповідачем не встановлені. Також, за твердженням відповідача відсутні документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, а саме: трудові договори (контракти), накази про прийняття на роботу, повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, табелів обліку робочого часу, графіки змінності працівників та інші (а.с.67-70 т.1).
Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ДЦ578/547/НД/АВ 25 жовтня 2019 року та вимога про надання документів від 25 жовтня 2019 року №ДЦ578/547/ПД отримані позивачем того ж дня особисто з відміткою про отримання (а.с.70,72,73 т.1).

Згідно вимоги про надання документів від 25 жовтня 2019 року №ДЦ578/547/ПД (надалі - Вимога), зобов`язано ФОП ОСОБА_1 в строк до 09 год. 00 хв. наступного робочого дня після дня її отримання (до 09 год. 00 хв. 28 жовтня 2019 року) надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме:
свідоцтво про державну реєстрацію позивача, витяг з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців
трудові договори/угоди з усіма працівниками, які працюють (працювали) за період з 01 січня 2019 року по час відвідування;
накази про прийняття (звільнення) працівників, які працюють (працювали) в період з 01 січня 2019 року по час відвідування та трудові книжки працівників;
заяви працівників на прийом та звільнення за період з 01 січня 2019 року час відвідування;
повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України (Постанова КМУ від 17 червня 2015 року №413) з 01 січня 2019 року по час відвідування;
документи щодо контролю та обліку робочого часу (табелі обліку робочого часу, графіки, інше) за період з 01 січня 2019 року по час відвідування;
звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (таблиці 5 та 6 Додатку 4) з 01 січня 2019 року по час відвідування;
податковий розрахунок форми 1-ДФ за період 1-2 квартал 2019;
пояснення ФОП ОСОБА_1 щодо питань, які є предметом інспекційного відвідування.
28 жовтня 2019 року відповідачем був складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ДЦ578/547/2НД/АВ у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора праці, які полягають у:
- ненаданні інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування;
- ненаданні для ознайомлення документів, зазначених у п.1-9 вимоги про надання документів;
- ненаданні керівником (його повноваженим представником)/працівниками об`єкта відвідування письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю (а.с.74-78 т.1).
29 жовтня 2019 року відповідачем на адресу позивача направлено рекомендованим листом вищезазначений Акт (а.с.79 т.1).
07 листопада 2019 року відповідачем на адресу позивача направлено рекомендованим листом повідомлення від 04 листопада 2019 року, що уповноважена особа одержала 04 листопада 2019 року акт про неможливість проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 від 28 жовтня 2019 року № ДЦ578/547/2НД/АВ, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю. Крім того зазначено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (а.с.86-88 т.1).
Постановою Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ578/547/2НД/АВ/СПТД-ФС від 04 грудня 2019 року накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 417 300,00 грн.
Спірним питання даної справи є правомірність прийняття відповідачем спірної постанови про накладення штрафних санкцій на позивача за порушення норм законодавства про працю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено порушення позивачем законодавства про працю, скасувавши спірну постанову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади  державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877 від 05 квітня 2007 року (далі – Закон №877) підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону підставами для здійснення позапланових заходів є: 
подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;
перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);
звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.
Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; 
неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;
доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;
настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю; Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений вказаною Постановою, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. 
Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.
Пунктом 5 Порядку визначено, що підставою для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо не оформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної; роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;  роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився; роботодавців, в яких протягом року не проводилася індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.
Згідно до частин 1-5 статті 7 Закону України № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: - найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; - найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; - місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; - номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; - перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; - дата початку та дата закінчення заходу; - тип заходу (плановий або позаплановий); - форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); - підстави для здійснення заходу; - предмет здійснення заходу; - інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
Згідно п.16 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.
Як вже зазначалося, за результатами інспекційного відвідування позивача складений Акт про неможливість його проведення. Підставою для його складення у Акті зазначене створення перешкод у діяльності інспектора праці, які полягають у відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.
У зв`язку з цим відповідачем винесена письмова вимога, якою зобов`язано позивача надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування за період з 01 січня 2019 року.
Суд зазначає, що в направлення про проведення інспекційного відвідування вказано що вона має бути проведено з питання виявлення неоформлених трудових відносин, в той час коли в вимозі вказано про надання трудових договорів на іншої інформації по трудовим відносинам з 01 січня 2019 року, що на думку суду є порушенням норм діючого законодавства в частині строків перевірки суб`єкта господарювання.
Саме ненадання документів, а також інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування кваліфіковано відповідачем як перешкоди у діяльності інспектора праці у Акті про неможливість проведення інспекційного відвідування №ДЦ578/547/2НД/АВ.
При цьому, суд враховує отримані під час відвідування письмові пояснення громадян які перебували на об`єкті відвідування. Згідно з ними громадянин ОСОБА_2 займався ремонтом власного автомобіля, а громадянин ОСОБА_3 спостерігав за роботою свого товариша.
Наведені особи не стверджували про знаходження з позивачем у трудових чи навіть цивільно-правових відносинах, позивач також не повідомляв про наявність таких відносин. Жодних інших обставин, які б викликали обґрунтовані підозри у наявності трудових відносин між позивачем та вказаними громадянами відповідач у наведених вище актах та Вимозі не відобразив.
Пункти 2-9 Вимоги відповідача передбачає надання документів, обов`язок ведення яких встановлений законодавством про працю. Проте, у випадку відсутності трудових відносин такі документи не складаються, а відтак їх надання є неможливим.
Таким чином, аналіз витребуваних у позивача документів свідчить про можливість їх відсутності у випадку відсутності у позивача найманих працівників.
Витребування у позивача документів (п. 2-8 Вимоги), обов`язок щодо складання яких для нього законодавством не встановлений, суд вважає немотивованим.
Що стосується документів, зазначених у п. 1 Вимоги, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних). Відтак ненадання позивачем свідоцтва про державну реєстрацію або витягу з ЄДРПОУ не можна вважати перешкодою у здійсненні інспекційного відвідування.
Ненадання позивачем документа, наведеного у п. 9 Вимоги, також не можна вважати перешкоджання у допуску до перевірки, оскільки згідно з п.п. 5 п. 14 Порядку №823 подання в письмовій формі пояснень є правом суб`єкта відвідування, а не його обов`язком.
Відповідач помилково вважає, що ухиляючись від надання письмових пояснень щодо підстав виконання робіт громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не надавши документів щодо підстав їх перебування на СТО позивач створив перешкоди у проведенні інспекційного відвідування під час здійснення нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю.
Інспектори праці були допущені позивачем до проходу до всіх приміщень об`єктів відвідування; не зазнавали перешкод у отриманні пояснень від осіб, які погодилися їх надати; у фіксуванні інспекційного відвідування засобами відеотехніки; у ознайомленні з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю у даних обставинах; у реалізації будь-яких інших прав, передбачених п. 11 Порядку №823.
Немотивоване витребування у позивача документів, обов`язок щодо складання яких у нього відсутній, не створює складу правопорушення, відповідальність за яке встановлена абз. 7 ч.2 ст. 256 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до пункту 4 Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2013 року № 509 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин), під час розгляду справи про накладення штрафу досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності скасування спірної постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  апелянтом не доведено суду правомірність прийняття спірної вимоги, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року по справі № 200/10259/20-а – залишити без змін.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 04 жовтня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року.

Судді                                                                                                             А.В.Гайдар  
 
                                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                           І.Д.Компанієць