ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2021 року           справа №200/7270/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 200/7270/21 (головуючий суддя І інстанції Аляб`єв І.Г.), складеного в повному обсязі 15 липня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про скасування постанови, -
                                     
                                                         ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) з позовом в якому просить скасувати постанову Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) від 18 квітня 2021 року ВП №46630652 про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Краматорського міського суду в справі №2-а/234/160/14 (а.с.1-2).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача – ОСОБА_1 (а.с. 95).
Рішенням  Донецького окружного  адміністративного  суду від 15 липня 2021 року у справі № 200/7270/21 позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 квітня 2021 року ВП №46630652 про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Краматорського міського суду в справі №2-а/234/160/14 (а.с. 96-99).
Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення по справі № 2-а/234/160/14 управлінням не виконано у повному обсязі, заходів щодо його повного виконання не вжито, поважності причин невиконання рішення не доведено.
Враховуючи викладене, третя особа вважає, що спірна постанова є правомірною та не підлягає скасуванню відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 103-108).
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату,  час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати, з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20 травня 2015 року державним виконавцем Василенко В.О. відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа від 09 грудня 2014 року у справі №№234/5525/14-а (провадження №2-а/234/160/14) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46630652 (а.с. 44-45, 47).
Постановою державного виконавця Василенко В.О. відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 13 липня 2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 48).
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 29 серпня 2016 року у справі №234/12416/16-а скасовано постанову державного виконавця Василенко В.О. відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 13 липня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві (а.с. 49-54).
Постановою заступника начальника відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 01 лютого 2021 року відновлено виконавче провадження №46630652 (а.с. 56).
08 лютого 2020 року на адресу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на підставі ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» надіслано вимогу про виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 грудня 2014 року у справі №234/5525/14-а (провадження №2-а/234/160/14) (а.с. 58).
Листом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 24 лютого 2021 року №29-01-14/1721 повідомило відповідача, що згідно зіст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України, відтак, стверджував про неможливість виконати постанову відносно виплати ОСОБА_2 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2014 рік, у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на зазначені цілі та до врегулювання цього питання на законодавчому рівні (а.с. 59-60).
28 квітня 2021 року заступник начальник відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків )в межах виконавчого провадження № 46630652 виніс постанову про накладення штрафу. Керуючись ст. ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження`державний виконавець постановив за невиконання рішення суду накласти на боржника Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5 100, 00 грн. Боржника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 61).
Правомірність прийняття постанови про накладення штрафу на управління є спірним питанням даної справи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції з наступних підстав.
За ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. 
Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.         Судом апеляційної інстанції встановлено, що у справі №2-а/234/160/14 судовим рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік в розмірі 8 мінімальних пенсій відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в добровільному порядку боржником не виконано. 
А тому, станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу, відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. 
Враховуючи, що позивач безпосередньо зазначав про неможливість виконання рішення суду, колегія суддів вважає правомірною постанову державного виконавця про доцільність накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн. у ВП.
До таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року по справі № 522/3268/17.
Суд апеляційної інстанції не приймає доводи суду першої інстанції як на вжиття заходів по виконанню рішення суду на те, що управління направляло запит на фінансування щорічної допомоги до 5 травня, оскільки наявна у матеріалах справи відповідь Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації Донецької області (ас. 13-15) стосується роз`яснень щодо виплати такої допомоги іншій особі – ОСОБА_3 і жодним чином не стосується даної справи та матеріалів виконавчого провадження в рамках якого накладено на позивача штраф.
Таким чином, позивачем не вжито всіх заходів з метою виконання рішення суду у справі 2-а/234/160/14.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що доводи апелянта про наявність правових підстав у державного виконавця для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є обґрунтованими, тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є правомірною  та не підлягає скасуванню.
В задоволенні поданого третьою особою клопотання про забезпечення доказів колегія суддів вважає  за необхідне відмовити, оскільки витребувані докази не стосуються предмета спору (постанови державного виконавця про накладення штрафу).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове  рішення про  відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями  271, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                         ПОСТАНОВИВ:
                                                   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 200/7270/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволені позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача – ОСОБА_1 про скасування постанови – відмовити у повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                         Т.Г.Гаврищук
                                                                                                  І.В. Сіваченко