Справа № 148/382/20
Провадження № 22-ц/801/2300/2021
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року	Справа № 148/382/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т.О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В.П., 
за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Стоян А. С., розглянувши за правилами, вста-новленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеля-ційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про усунення перешкод у здійсненні дідом своїх прав щодо вихован-
ня онуків, 
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Тульчині Вінницької області за головування судді Саламахи О. В., повний текст якого складений 17 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
05 березня 2020 року ОСОБА_2  звернувся у Тульчинський районний суд Вінницької області з позовом до  ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації, Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради про усунення перешкод у здійсненні ним як дідом своїх прав щодо виховання онуків, спілкування з ними, мотивуючи його наступними обставинами.  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онуками позивача. Батько дітей, а син позивача ОСОБА_5  загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . З онуками у позивача ма-ють місце дуже гарні стосунки, до смерті сина він з дружиною ( бабусею дітей ) приймав участь у їх вихованні, у них були гарні відносини. Але після смерті сина відповідачка з дітьми стала проживати у  АДРЕСА_1 , уникати спілкування з позивачем та його дружиною, а потім повідомила, що у неї з`явився інший чоловік. Згодом стали виникати непорозуміння щодо спілкування позивача з онуками, відповідачка уникала можливостей зустрічей діда з дітьми, останнім часом узагалі відмовляє позивачу у спілкуванні з онуками. У ОСОБА_2  вдосталь вільного часу для спілкування з онуками, його помешкання відповідає всім санітарним нормам, однак мати дітей не звертає на це уваги, не дає дозволу на спілкування з онуками. За зверненням позивача втручання у ситу-ацію з цього приводу органу опіки та піклування не змінило ситуацію, у зв`язку з чим він звернувся в суд з даним позовом та просив усунути йому перешкоди зі сторони матері дітей у спілкуванні з онуками, визначити способи його участі у вихованні дітей шляхом дозволу забирати їх до себе додому у АДРЕСА_2  щотижня у неділю з 10.00 години до 18,00 години за умови задовільного стану здоров`я дітей, обов'-язкового повернення їх матері в обумовлений час та дотримання режиму харчу-вання, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; проведення спільного відпочинку влітку по сім днів, визначених сторонами у кожному літньому місяці. 
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 верес-ня 2021 року позов задоволений частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні з онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає окремо від дітей. Визначено ОСОБА_2 порядок та спосіб участі у спілкуванні з онуками два рази на місяць в неділю з 11.00 години до 15.00 години у присутності матері ОСОБА_1 за по-передньою домовленістю сторін з урахуванням режиму дня, харчування, відпо-чинку, правил безпеки, стану здоров`я дітей, їх матері та діда ОСОБА_2 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто із  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень 80 коп. ).
Не погоджуючись з ухваленим 08 вересня 2021 року рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, визначити способи його участі у спілкуванні з онуками шляхом дозволу забирати їх до себе додому у АДРЕСА_2 щотижня у неділю з 10.00 години до 18.00 години за умови задовіль-ного стану здоров`я дітей, обов`язкового повернення їх матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установле-них для дітей даного віку; проведення спільного відпочинку влітку по сім днів, визначених сторонами, у кожному літньому місяці. 
Відповідачка ОСОБА_1 скористалася визначеним законом та забезпе-ченим ухвалою апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року правом і подала від-зив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , де зазначила про законність, об`єктив-ність оскаржуваного рішення, котре грунтується на наявних у справі доказах, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Спілкування діда та баби, які звинувачують відповідачку у смерті батька дітей у присутності остан-ніх, шкодить психологічному стану сина і доньки. Рішення Виконавчого комі-тету Тульчинської міської ради від 17 лютого 2021 року № 29 з визначення способу спілкування позивача з дітьми не вплинуло на діда, він жодного разу з часу винесення цього рішення не подзвонив з метою зустрічі з дітьми, спілку-вання з ними. Це рішення міськвиконкому є неупередженим, правильним щодо присутності матері під час побачень діда з онуками, оскільки діти відвикли від діда, останній раз спілкування з яким мало місце у 2018 році. Відповідачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради від-зиви на апеляційну скаргу суду та особі, яка подала апеляційну скаргу, не подавали. 
У судове засідання апеляційного суду скаржник, його адвокат Зубар В. В., представники Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Туль-чинської міської ради, Служби у справах дітей Тульчинської районної держав-ної адміністрації не з`явилися. 25 жовтня 2021 року до апеляційного суду надій-шла заява ОСОБА_2 , де він просить здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності та відсутності його представника  ОСОБА_6 . З`явитися в суд скаржник не має можливості у зв`язку з сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. 08 листопада 2021 року до суду надійшов лист від 29 жовтня 2021 року № 04-06-3572 за підписом Тульчинського міського голови Весняного В. М., у якому висловлено клопотання про розгляд справи у відсут-ності представника органу Опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради. Крім цього в листі зазначено, що оскаржуване рі-шення суду першої інстанції від 08 вересня 2021 року законне та обгрунтоване, ухвалене з урахуванням висновку органу опіки та піклування за рішенням Ви-конавчого комітету Тульчинської міської ради від 17 лютого 2021 року № 29 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми ону-ками  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх діда  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає окремо від дітей», що відповідає інтересам дітей. Тульчинський міський голова просить апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задово-лення, а оскаржуване ним рішення суду - без змін. Причини неявки в суд пре-дставника Служби у справах дітей Тульчинської районної державної адмініс-трації не відомі. Усі учасники справи завчасно, в установленому порядку пові-домлені про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать додані до ма-теріалів справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення їм судових повісток. Відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів за викла-дених обставин ухвалила розглянути справу по суті апеляційного оскарження у відсутності скаржника ОСОБА_2 , його адвоката Зубара В. В., представників третіх осіб, які не заявляють самостійнимх вимог щодо предмета спору. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Стоян А. С., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, переві-ривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що по-дана ОСОБА_2 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржуване ним рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим та підлягає зали-шенню без змін.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимо-гам.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , визначаючи способи його участі у вихованні, спілкуванні з власними онуками, суд першої інстанції з ура-хуванням усіх зазначених в рішенні фактичних обставин справи, складних, не-простих відносин, що склалися та мають місце між позивачем і відповідачкою, акцентував увагу на рішенні Виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 17 лютого 2021 року № 29, яким визначено ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітніми внуками ОСОБА_3 , 2012 року народження, та ОСОБА_4 , 2015 року народження, шляхом систе-матичних побачень два рази на місяць, у неділю з 11.00 години до 15.00 годин, у присутності матері, за попередньою домовленістю сторін у справі, з урахуван-ням режиму дня та стану здоров`я дітей, строком на шість місяців. При спілку-ванні з малолітніми внуками та участі у їх вихованні ОСОБА_2 зобов`яза-ний створювати умови спілкування, що не перешкоджатимуть нормальному розвитку дітей. Це рішення визначене обов`язковим до виконання. 
Розглядаючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що будь-який спір стосовно дітей має вирішуватися з урахуванням, якнайкращим забезпеченням інтересів дітей. Керуючись нормами статей 3, 12-15, 18 Конвен-ції про права дитини, частиною восьмою статті 7 СК України, статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», на підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни», застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних сво-бод та практику Європейського суду як джерело права, суд першої інстанції узяв до уваги ту обставину, що відносини між дідом, бабою і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вима-гають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя у відноси-нах діда, баби з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність. 
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають пра-во спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання вну-ків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Як встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Тульчинської місь-кої ради від 17 лютого 2021 року позивачу ОСОБА_2 визначені спосіб і по-рядок участі у спілкуванні з онуками шляхом систематичних побачень два рази на місяць в неділю з 11.00 години до 15:00 години у присутності матері за попе-редньою домовленістю сторін у справі, з урахуванням режиму дня та стану здо-ров`я дітей, строком на шість місяців. При спілкуванні з малолітніми онуками та участі у їх вихованні, позивачу ОСОБА_2 слід створювати умови спілку-вання, що не перешкоджають їх нормальному розвитку. Суд першої інстанції при вирішенні цієї справи прийняв до уваги дане рішення Виконавчого комі-тету Тульчинської міської ради Вінницької області та визнав доцільним встано-вити порядок участі позивача у спілкуванні з онуками такий, який визначений органом опіки та піклування, зазначивши, що така участь діда у спілкуванні з онуками відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, їх безпеці, здоров`ю, доз-віллю тощо. Суд не знайшов підстав для задоволення позову в частині надання дозволу позивачеві самостійно забирати онуків до себе додому щотижня кож-ної неділі, проводити з ними спільний відпочинок влітку по сім днів кожного місяця без присутності матері дітей.
Суд першої інстанції підкреслив, що прямих безпосередніх доказів у вчи-ненні відповідачкою перешкод у спілкуванні діда з онуками суду не надано, а мати дітей заперечує такі свої дії. Проте звернення ОСОБА_2 в суд з цим по-зовом свідчить про існування для нього певних перешкод у здійсненні спілку-вання з онуками, через що спір має бути вирішеним по суті заявлених вимог. Виклавши у рішенні норми статті 15 ЦК України, частин перших статей 4, 13, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, суд першої інстанції, керуючись принципами розумності, виваженості, справедливості, з огляду на необхідність захисту інтересів малолітніх дітей дійшов висновку про часткову обгрунтова-ність позовних вимог ОСОБА_2 , наявність правових підстав для їх частко-вого задоволення.
З висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні від 08 вересня 2021 року, колегія суддів апеляційного суду погоджується у повному обсязі, визнаючи їх правильними, об'єктивними та справедливими. 
З урахуванням положень Декларації прав дитини, проголошеної Асам-блеєю ООН 20 листопада 1959 року, практики Європейського суду з прав лю-дини, керуючись нормами Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, статей 257, 263 Сімейного кодексу України, нормами Закону України «Про охорону дитинства», дотримуючись розумного балансу щодо участі мате-рі та діда у вихованні дітей, справедливої рівноваги між переважаючими най-важливішими інтересами дітей над інтересами матері і діда, суд взяв до уваги активний прояв бажання діда дітей брати участь у їх вихованні, спілкуванні з ними, відсутність доказів негативних вчинків  позивача щодо дітей. Належить констатувати, що спілкування дітей з дідом відповідатиме їхнім найкращим ін-тересам, забезпечуватиме збереження необхідних природніх, родинних відно-син на майбутнє, що в першу чергу необхідно дітям, характеристики позивача з урахуванням його можливостей та бажання приділяти внукам час та увагу є підставою для задоволення вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні ним своїх прав щодо виховання дітей, спілкування з ними. Обставин, належних, до-пустимих доказів, які б унеможливлювали реалізацію права діда на спілкування з дітьми, обставин, що свідчили б про таке його спілкування з дітьми, яке б пе-решкоджало їхньому нормальному розвитку, судом не встановлено, відповідач-кою такі обставини не наведені та не доведені. Виходячи із сукупності всіх фак-тичних обставин у справі, суд дійшов правильного висновку про можливість встановити дні, часи спілкування позивача з дітьми, зазначивши про обов`язок їх матері, з якою вони проживають, незважаючи на непрості стосунки з пози-вачем, не чинити перешкоди у такому спілкуванні. Необхідно підкреслити, що через тривалу перерву у спілкуванні діда з онуками, про що зазначала сама від-повідачка, їй необхідно саме в інтересах дітей докладати зусиль для виправлен-ня ситуації разом з дідом, який продемонстрував своє бажання, реальні можли-вості діяти у цьому напрямку заради найкращих інтересів внуків. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2  щодо незаконності, необгрунто-ваності оскаржуваного ним рішення суду першої інстанції, неправильне засто-сування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального пра-ва, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для суду, невід-повідності висновків суду обставинам справи, що призвело, нібито, до непра-вильного вирішення справи у зв`язку з частковим задоволенням позовних ви-мог, не можна визнати такими, що є об`єктивними та тягнуть задоволення скар-ги і часткове скасування оскаржуваного судового рішення, ухвалення нового рі-шення про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Стверджу-ючи про невмотивованість, необгрунтованість рішення Виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 17 лютого 2021 року № 29 з питання визначення способу його участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми онуками, посилаючись на невзяття судом до уваги свідчень сторін у справі, свідків, представника орган опіки та піклування, скаржник не звертає увагу на суперечність такої своєї позиції фактичним висновкам суду, який вказав на не-обхідність вирішення спору, хоча залишилися недоведеними обставини чинен-ня перешкод матір`ю дітей у їх спілкуванні з дідом, надав оцінку показам свід-ків, підкресливши їх родинні стосунки з позивачем, ухвалив рішення у відпо-відності з поясненнями в судовому засіданні представника органу опіки та пік-лування  ОСОБА_10 . Вказуючи про ненадання судом відповідей на його до-води позовних вимог, скаржник не бере до уваги малолітній вік дітей, які у по-дальшому, через невеликий проміжок часу, матимуть можливість висловлювати свої власні побажання щодо спілкування з дідом та бабусею і ці побажання ону-ків матимуть вирішальне значення для урегулювання ситуації, що наразі має місце. Скаржнику необхідно мати на увазі, що питання його участі у вихованні дітей, визначення способів спілкування з ними не є догмою, за певних обста-вин, зокрема, при досягненні дітьми певного віку, усвідомлення їх матір`ю по-зитивних наслідків налагодження родинних відносин дітей з дідом та бабусею, можуть мати наслідком зміну раніше визначеного способу участі позивача у спілкуванні з онуками. А наразі присутність матері під час здійснення дідом своїх прав, особливо ураховуючи малолітній вік онуків, не може бути якимось негативним фактором у вихованні дітей. 
Апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку усім фактичним обставинам справи, відносинам сторін у справі та на підставі норм права, які регулюють виниклі і наявні право-відносини у цій цивільній справі, ухвалив законне й обгрунтоване рішення, що по результатах перегляду справи підлягає залишенню без змін
Розподіл судових витрат у справі здійснений у чіткій відповідності з нор-мами статті 141 ЦПК України.
Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 За-кону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права. 
Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцін-ки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказа-ми, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить під-став для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення, як уже зазначалося, є законним, обґрунтованим, належно умотивова-ним, тому апеляційну скаргу позивача у справі належить залишити без задово-лення. 
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостій-них вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Тульчинської район-ної державної адміністрації, Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Вінницької області, про усунення перешкод у здійсненні дідом своїх прав щодо виховання онуків - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 15 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                             Л. О. Голота

В. П. Рибчинський