УХВАЛА
14 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/8726/20
адміністративне провадження № К/9901/42848/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, про стягнення недоплаченої суддівської винагороди, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСА України в Запорізькій області), за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просила:
- стягнути з відповідача недоплачену суддівську винагороду за період з квітня               2020 року по серпень 2020 року в розмірі 153385,26 грн з утриманням з цих сум, передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;
? допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць; 
? зобов`язати відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №280/8726/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, позов задоволено:
- стягнуто з ТУ ДСА України в Запорізькій області на користь судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 нараховану, але не доплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року в розмірі 153385, 26 грн з утриманням з цієї суми, передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;
? рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення з Ту ДСА України в Запорізькій області на користь судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої суддівської винагороди в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 30677,05 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
25 листопада 2021 року до Суду надійшла касаційна скарга ТУ ДСА України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі № 280/8726/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: обчислення та виплата суддівської винагороди з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що   ОСОБА_1 обіймає посаду судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду). 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржником зазначено такі підстави касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій:
- судом апеляційної інстанції під час розгляду адміністративної справи не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 березня 2021 року по справі №340/1916/20 щодо необхідності застосування бюджетного законодавства під час нарахування та виплати суддівської винагороди, а також щодо необхідності визначення належного відповідача у спірних правовідносинах. При цьому, скаржник зауважує, що правовідносини у справі №340/1916/20 є подібними з правовідносинами цієї адміністративної справи № 280/8726/20;
- судом апеляційної інстанції не було враховано висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 29 липня 2021 року в справі 340/1727/20, від 28 липня 2021 року в справі № 160/6740/20 щодо виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень на користь суддів» шляхом «безспірного списання». Скаржник зазначає, що правовідносини у зазначених справах та справі № 280/8726/20 є подібними;
- судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах  від 23 січня 2019 року в справі №820/2462/17, від 25 липня 2019 року в справі №804/3790/17, від 23 грудня 2019 року в справі №814/1274/17, щодо ретроактивності рішень Конституційного Суду України.
Також скаржник указує про наявність підстав для касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду;  4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.
Водночас, посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду, скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.
Суд також звертає увагу, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. Водночас у справі № 340/1916/20 відповідачем був Кропивницький апеляційний суд, у той час у цій справі відповідачем є виключно Територіальне управління Державної судової адміністрації України, а відповідний суд взагалі не є учасником спірних правовідносин. Таким чином, посилання на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 340/1916/20, у межах спірних правовідносин цієї справи не є релевантним.
Крім того, Судом установлено, що правовідносини у цій справі та у справах                                       № 820/2462/17, № 814/1274/17, № 804/3790/17, на які посилається скаржник, не є подібними, зокрема, з урахуванням того, що у справах № 804/3790/17 та                                № 814/1274/17 предметом розгляду було питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.
Отже, наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного постановах Верховного Суду, є безпідставними.
Щодо посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, то Суд зазначає, що вказана норма є відсильною та обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний підпункт та частину статті 353 КАС України. Водночас касаційна скарга не містить посилань на відповідний підпункт частин другої, третьої статті 353 КАС України та належних обґрунтувань таких посилань.
З урахуванням викладеного, підстав для касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, Судом зі змісту касаційної скарги не встановлено.
Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, відповідачем не викладено передбачені статтею  328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З урахуванням викладеного, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, про поновлення строку на касаційне оскарження, а також про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції у цій справі Судом не вирішуються.
Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 334, 353, 359 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі 280/8726/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, установленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                          О.Р. Радишевська