ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1955/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 ( суддя першої інстанції Сагун А.В.) в адміністративній справі №340/1955/20 за позовом   ОСОБА_1   до  Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 700 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  задоволено частково;          рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 340/1955/20  скасовано в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 700 грн., та прийнято нове рішення в цій частині; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з 31 листопада 2017 року по 15 травня 2020 року; в решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 340/1955/20, залишено без змін.
28.05.2021 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року зміненого Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в адміністративній справі № 340/1955/20 у строк визначений судом, за наслідками розгляду такого звіту вирішити питання про накладення на керівника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штрафу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Зі змісту заяви вбачається, що представник позивача  просить встановити контроль шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з 31 листопада 2017 року по 15 травня 2020 року, яке прийнято Третім апеляційним адміністративним судом ( постанова від 14 січня 2021 року).
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 заяву представника позивача подану в порядку ст. 382 КАС України у адміністративній справі за позовною заявою   ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, повернуто без розгляду.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з  статтею 129-1 Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2, 3  статті 14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений  статтею 382 КАС України  згідно з положеннями якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, установити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, вправі суд, який ухвалив судове рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування таких заходів впливу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, встановленому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зазначив, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
У  Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України  вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Цей обов`язок не залежить від того, подала особа, на користь якої прийнято рішення, заяву чи виконавчий лист. Зазначені правові норми  КАС України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами  КАС України. При цьому, передбачені  статтею 382 КАС України  процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.
Згідно з частиною 2  статті 6 КАС України  та  статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»  передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Разом з тим, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
В заяві від 28.05.2021 позивач не навів аргументів щодо необхідності вжиття процесуальних заходів, встановлених  статтею 382 КАС України  і не надав доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання судового рішення, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання постанови суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на час подання вказаної заяви відсутні належні та достатні обґрунтування того, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 у цій справі не буде виконане.
З поданої представником позивача заяви не вбачається, а судом апеляційної інстанції з матеріалів справи не встановлено, що у загальному порядку виконання судового рішення вжиті всі можливі та необхідні заходи, але такі заходи не дали очікуваного результату.
Отже,  в даному випадку наявні підстави для відмови у задоволені заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, а не повернення її без розгляду.
З врахуванням вказаного, керуючись статтею 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, що має наслідком скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволенні поданої позивачем заяви.
Відповідно до частини 6  статті 120 КАС України  встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Суд вказує, що розгляд справи відбувся 26.10.2021, проте, у зв`язку з перебуванням судді Білак С.В. в період з 01.11.2021 по 12.11.2021 у відпустці, повний текст судового рішення складено у перший робочий день – 15.11.2021.            
Керуючись статтями  230,  241,  243,  311,  317,  321,  325,  328,  382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 в адміністративній справі №340/1955/20, скасувати, та ухвалити нове рішення яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому  статтями 329-331 КАС України.
Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва