ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1520/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/42/21 Категорія:  	Скирда Б.К. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 жовтня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                       Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління Служби безпеки України в Черкаській області на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2021 року, ухваленого в складі судді Скирди Б.К., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції України у Черкаській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, повний текст рішення складений 11 червня 2021 року, -

в с т а н о в и в :
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 березня 2017 року близько 07:00 години ранку на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 16 лютого 2017 року працівниками Управління Служби безпеки України у Черкаській області з порушенням прав та інтересів позивача було проведено першу процесуальну дію обшук у його домоволодінні по АДРЕСА_1 .
Вказана ухвала слідчого судді містила неправдиві відомості щодо того, що він нібито є керівником територіальної громади «Трахтемирівстка січ» із зазначенням підстави проведення обшуку « наявність у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 предметів та знарядь, документальних матеріалів, електронних носіїв інформації щодо планування та здійснення ОСОБА_2 дій, направлених на захоплення Держави України». 
Перед початком обшуку на вимогу працівників СБУ він добув із металевого сейфа та надав для огляду свою мисливську зброю, у тому числі карабін ОПКО-44, системи Мосіна, калібру 7,62 мм, № НОМЕР_1 , 16 набоїв до нього та дозвіл № НОМЕР_2 на право зберігання такої нарізної зброї і боєприпасів, виданий дозвільною системою ГУ МВС у Черкаській області.
Вказані предмети, а також штампи та печатки утворених законним шляхом з участю позивача громадських організацій були вилучені під час обшуку.
Крім цього, в ході обшуку також було вилучено належний дочці позивача, яка на той час була школяркою, ноутбук «Asus» чорного кольору та блок живлення до нього, що створило значні перешкоди у здійсненні навчального процесу дочки. 
Як вбачається з обвинувального акту по справі № 22017250000000041 від 30 серпня 2017 року, складеного слідчим Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області Хільченком Є.В. та затверджено керівником групи прокурорів прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Левченком Р.М. 25 жовтня 2017 року, 26 вересня 2016 року слідчим відділом УСБУ у Черкаській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22016250000000038 про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.
В рамках розслідування цього кримінального провадження на підставі ухвали судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2017 року, працівниками УСБУ у Черкаській області 01 березня 2017 року було проведено у домоволодінні ОСОБА_1 обшук, після чого лише 30 серпня 2017 року, тобто через півроку після проведення обшуку, Черкаською обласною прокуратурою виділено з матеріалів досудового розслідування № 22016250000000038 матеріали досудового розслідування відносно позивача за фактом незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами, передбаченого ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України під реєстраційним номером 22017250000000041.
02 жовтня 2017 року слідчим Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області позивачу було повідомлено про підозру та він був допитаний як підозрюваний з вищевказаних обставин справи.
23 жовтня 2017 року слідчим Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області Спіжовому В.М. було пред`явлено матеріали справи та він був ознайомлений з обвинувальним актом.
20 лютого 2019 вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та виправдано у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Весь цей час позивач був змушений вживати додаткових заходів для захисту від незаконного кримінального переслідування та кримінального обвинувачення, доводити свою невинуватість, шукати кошти на оплату допомоги адвоката, що значною мірою відволікало його від звичайного способу життя та призвело до погіршення стану здоров`я, позбавило спокою та впевненості в майбутньому.
Незаконні дії правоохоронних органів завдали позивачу моральних страждань, призвели до погіршення психологічного стану у зв`язку з тим, що він був змушений досить часто з`являтись за викликами до Канівського відділу СБУ для надання окремих пояснень, уточнень, тому не міг влаштуватись на постійну роботу, щоб забезпечувати сім`ю матеріально в повній мірі.
Крім того, незаконне вилучення у позивача мисливської зброї та дозволу на її зберігання позбавило позивача отримання ліцензії на полювання, проведення своєчасної перереєстрації зброї, наслідком чого можливе позбавлення відповідного дозволу на її зберігання взагалі.
Перша незаконна процесуальна дія у кримінальному провадженні відносно позивача була вчинена 01 березня 2017 року, отже загальний строк перебування під слідством і судом становить 46 місяці, за який передбачений законом мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, що обраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, та складає 230000 гривень.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції України у Черкаській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь позивача 230000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 222400 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував під слідством та судом 37 місяців 2 дні (період перебування позивача під слідством та судом обрахований з моменту вручення йому повідомлення про підозру по дату винесення Черкаським апеляційним судом ухвали, якою залишено виправдувальний вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області без змін, тобто з 02 жовтня 2017 року по 03 листопада 2020 року), результатом чого стало винесення виправдувального вироку, протягом тривалого періоду був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя, сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для нього стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управлінням національної поліції в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаюсь на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд не обґрунтував з чого виходив при задоволенні саме такого розміру моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та її розмір у зв`язку з обвинуваченням, шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.
Під час розгляду справи суд не встановив чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, з чого він при цьому виходить, причинний зв`язок між шкодою та фактом притягнення до кримінальної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а лише керувався Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не врахував, що до даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди.
В свою чергу, Управлінням Служби безпеки України у Черкаській області також подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено та документально не підтверджено, що він вживав заходів щодо повернення вилученого майна, а для здійснення перереєстрації дозволу на зброю достатньо копії документа, який підтверджує право особи на її придбання, зберігання та носіння. Крім того, ОСОБА_1 під час судового розгляду користувався послугами адвоката, з допомогою якого він мав можливість вирішити питання які щодо повернення вилученого майна так і щодо продовження терміну дії дозволу на зброю. Отже, доводи позивача в частині спричинення діями працівників правоохоронних органів моральних страждань та позбавлення його можливості в повній мірі користуватися своїм правом на зберігання, носіння та використання майна не відповідають дійсності, так як сам факт вилучення майна можливо спричинив певний дискомфорт позивачу, однак ніяким чином не заважав збереженню його права на його використання, зокрема продовження дії дозволу на зброю.
Позивач вказував, що після проведення обшуку він був змушений з`являтись за викликами до Канівського відділу СБУ, тому не міг влаштуватись на постійну роботу, при цьому не зазначив з приводу чого він надавав пояснення, хто саме його викликав, періодичність цих викликів.
Судом першої інстанції не надано оцінки жодному аргументу того, в чому виразились моральні страждання позивача, а обмежився лише переліком бездоказових аргументів позивача.
Вивченням особистої сторінки позивача в мережі Інтернет встановлено, що впродовж часу перебування позивача під слідством і судом він здійснював активне спілкування з широким колом осіб та не мав труднощів у спілкуванні або погіршення відносин з оточуючими людьми.
Також, судом не дано належної оцінки тим обставинам, що у справі відсутні докази причинного зв`язку між незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури із зазначеними позивачем моральними стражданнями, зокрема тими, що стосуються погіршення його стану здоров`я.
У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, що мають значення для справи.
З підстав незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного обшуку, незаконного вилучення майна та його утримання протягом 4-х років у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Після проведення обшуку та кримінального переслідування позивач залишився без роботи та без засобів проживання, тому неодноразово погоджувався супроводжувати екскурсії та возити їх на своїй власній машині по різним історичним місцям. Одночасно він рекламував такі туристичні поїздки, звідти і світлини, які працівники СБУ добули з Інтернету. Позивач є головою осередку Козацької партії, отаманом Канівського полку МГО МСК, керівником охоронної організації «Січовик-Плюс», є відомою в Каневі та поза його межами людиною, а тому відкриття кримінального провадження проти нього значно відобразилося на його авторитеті та відносинах з людьми, чим було завдано моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з пунктом 2 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»  підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), виникає зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду (п.1 ч.1 ст. 2 Закону).
У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода (стаття 3 Закону).
Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.ч. 1,5,6 ст. 4 Закону).
Згідно зі статтею 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Отже, у разі постановлення виправдувального вироку суду, особа, права якої було порушено внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незалежно від вини посадових осіб органів, якими була завдана шкода, має право на одноразове відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 серпня 2016 року,слідчим відділом УСБУ в Черкаській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22016250000000038 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК України (т.1 а.с.13).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2017 року було надано дозвіл співробітникам Управління СБУ в Черкаській області на обшук в житловому приміщенні домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення печаток, штампів, документальних матеріалів, електронних носіїв інформації (комп`ютерів, планшетів, жорстких накопичувачів інформації, флеш-накопичувачів, оптичних дисків, мобільних телефонів, тощо) щодо планування та здійснення дій, направлених на захоплення державної влади в Україні (т.1 а.с.11).
Відповідно до ч. 3 ст. 217 КПК України, 30 серпня 2017 року прокуратурою Черкаської області виділено з матеріалів досудового розслідування № 22016250000000038 від 26 серпня 2016 року матеріали досудового розслідування за фактом незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, присвоївши їм № 22017250000000041.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України 08 вересня 2017 року матеріали кримінального провадження за № 22017250000000041 від 30 серпня 2017 направлено за підслідністю до СВ Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області (т. 1 а.с. 13).
У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22017250000000041 щодо ОСОБА_1 02 жовтня 2017 року складено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто ОСОБА_1 підозрювався у незаконному носінні, придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу (т.1 а.с.82-83).
25 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_1 був складений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263 КК України, який затверджений прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Левченком Р.М. (т.1 а.с.12-14).
20 лютого 2019 року вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та виправдано у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. (т.1 а.с.18-22, 34-42).
Таким чином наявні підстави визначені законом для відшкодування шкоди позивачу.
Обґрунтовуючи власні позовні вимоги позивач стверджував, що внаслідок безпідставного перебування під слідством та судом йому було завдано моральних страждань, що призвело до погіршення психологічного стану, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду.
Внаслідок незаконного засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правовий висновок про що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц.
Аналізуючи у взаємозв`язку встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, вищенаведені норми законодавства, які регламентують відповідні правовідносини, та правовий висновок Великої Палати Верховного Суду апеляційний суд приходить до такого.
Так як позивач у цій справі перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному провадженні, по результатам розгляду якого його було виправдано судом, в силу вищенаведених положень п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначається, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
В силу викладеного, апеляційний суд погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції в цій справі про необхідність стягнення з державного бюджету на користь позивача, виправданого у вчиненні кримінального правопорушення, моральної шкоди, розмір якої визначається з урахуванням вимог відповідного законодавства.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи скаржників у справі про те, що суд не встановив причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями завдавача шкоди та негативними наслідками у позивача, адже право на стягнення моральної шкоди у позивача виникло на підставі закону із самого факту наявності у нього моральних страждань через незаконне перебування у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні.
З огляду на це, апеляційний суд також відхиляє доводи скаржників щодо недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди.
Що стосується доводів ГУ Національної поліції в Черкаській області щодо того, що місцевим судом було задоволено стягнення моральної шкоди, розмір якої нічим не обґрунтовано, апеляційний суд зазначає наступне.
Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати.
У постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.         
Відповідно до абз. 1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривень.
За змістом п. 14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Отже, розмір моральної шкоди необхідно визначати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на час розгляду справи, за кожен місяць перебування під слідством і судом, а саме, починаючи з часу повідомлення позивачу про підозру та до набрання виправдувальним вироком законної сили.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 серпня 2020 року по справі №607/10144/18.
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, місцевий суд вказав, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, тобто з 02 жовтня 2017 року до 03 листопада 2020 року, дати винесення постанови Черкаського апеляційного суду, яким залишено виправдувальний вирок без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом було вірно визначено та обґрунтовано період та розмір моральної шкоди, на відшкодування якої має право позивач, тому апеляційний суд відхиляє доводи ГУ Національної поліції в Черкаській області в цій частині.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління Служби безпеки України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції України у Черкаській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише за умов визначених цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови виготовлений 28 жовтня 2021 року.

Судді