ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/398/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2021  (суддя Артоуз О.О.) у справі  за позовом  ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправним та скасування рішення,- 

в с т а н о в и В:
          
У  січні 2021  року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , відповідно до якого просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №155 від 07.12.2020 відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області, визнати за ОСОБА_1 право на отримання пенсії державного службовця та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити йому пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-XIІ,     зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити нарахування й виплату з 11 травня 2016 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 80 відсотків від заробітку, зазначеного у Довідці господарського суду Запорізької області та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2021 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з 14 березня 2018 у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у Довідці господарського суду Запорізької області №09-13а/563 від 06.05.2016. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду та   винести нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 після         1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону № 3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. Таким чином, станом на 14.03.2018 позивач хоч і достиг пенсійного віку передбаченого законодавством, а саме 62 роки, проте стаж державної служби позивача для переведення на пенсію державного службовця, визначеного ст. 37 Закону № 3723 є недостатнім, оскільки ОСОБА_1 набув достатнього стажу державного службовця відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 
Позивач з 11 квітня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя отримуючи пенсiю по iнвалiдностi вiдповiдно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсiйне страхування”. 
11 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсiї по iнвалiдностi, призначеної згiдно Закону України “Про загальнообов' язкове державне пенсiйне страхування” на пенсiю за віком, призначену згiдно Закону України “Про державну службу”. 
Рішенням робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.    Запоріжжя від 18 травня 2016 року № 20 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України “Про державну службу” у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу”.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року у справа № 334/4034/16-а (Провадження № 2-а/334/89/20, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, позовні вимоги  позивача було задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби період служби в лавах Радянської Армії з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року, що складає 2 роки та 15 діб; з обов`язано управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі                м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1  до стажу державної служби період служби в лавах Радянської Армії з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року, що складає 2 роки та 15 діб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1  до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2020 позов ОСОБА_1 задовольний частково: визнано за ОСОБА_1  право та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1  до стажу державної служби період -  з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року - 2 роки 14 днів проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР; з 02 жовтня 1978 року по 25 січня 1979 року - 3 місяці 23 дні на посаді секретаря комсомолу Інструментального заводу м.Саранськ; з 12 лютого 1979 року по 30 вересня 1980 року - 1 рік 7 місяців 13 днів начальником штабу комсомольського будівництва Пологівського райкому комсомолу Запорізької області; з 01 жовтня 1980 року по 09 жовтня 1984 року - 4 роки 8 днів на посаді інструктора обкому комсомолу; з 09 жовтня 1984 року по 04 січня 1988 року - 3 роки 2 місяці 26 днів на посаді інструктора в апараті Запорізької обласної ради народних депутатів;  з 04 січня 1988 року по 11 січня 2002 року - 14 років 1 місяць 7 днів на посаді державного арбітра, а з 01 серпня 1988 року на посаді заступника головного державного арбітра, і з 07 липня 1992 року постановою Верховної Ради України призначений першим заступником голови арбітражного суду Запорізької області, а всього зарахувати 25 років 04 місяці 03 дні. Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1  пенсію у розмірі 80 % від суми заробітної плати працюючих суддів за аналогічною посадою зі всіма надбавками відповідно до Закону України "Про державну службу” згідно з довідкою Господарського суду Запорізької області від 17 січня 2017 року та здійснити відповідні виплати коштів, починаючи з 14 березня 2018 року. В іншій частині позову - відмовлено. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2020 року у справі №334/4034/16-а (2-а/334/89/20) - скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення засідання робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №20 від 18.05.2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 травня 2016 року та прийнято рішення у відповідності до вимог закону з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі. У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 155 від 07 грудня 2020, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11.05.2016 року та  відмовлено в переведенні на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” в зв`язку з недосягненням пенсійного віку 62 роки.   
За приписами п. 6 ч. 1   ст. 92 Конституції України   основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається   Законом № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення»   Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність   Закон   № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення»   Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим   Законом   займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених   ст. 25   Закону № 3723-XII   та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до   ст. 37 Закону № 3723-XII   у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим   Законом   мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених   ст. 25 Закону № 3723-XII   та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37Закону   № 3723-XII   у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до   ст. 37 Закону   № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1   ст. 37 Закону № 3723-XII   встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого   ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого   Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами ч. 9   ст. 37 Закону № 3723-XII   визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до   Закону № 1058-IV   особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього   Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10   ст. 37 Закону № 3723-XII).
Судом установлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить 25 років 04 місяці 03 днів. Однак, не враховано, що позивач є інвалідом, що підтверджується довідкою МСЕК, копія якої надавалась в матеріали справи. З квітня 2007 року ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання.
11.05.2016 року Позивачем було подано заяву на перерахунок - перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-ХІІ.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом II групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, позивач набув права на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону N 3723-ХІІ, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення Позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону N 1058-ІУ, на пенсію державного службовця по інвалідності II групи згідно до Закону N 3723-ХІІ. Починаючи, застосовне до спірного позову, саме з 11 травня 2016 року.
Таким чином, законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень»   Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1   ст. 37 Закону   № 3723-XII, які визначають умови для   призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж.
Колегія суддів  вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки   Закон   не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми   Закону   на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.   12,   315,   316,   321,   322,   325 КАС України, суд -
                                                     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2021     - залишити без змін. 
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова