ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7207/21 Справа № 206/5461/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря Усик А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у цивільній справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) та Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту, що має юридичне значення, - 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. 
З посиланням на історію походження її роду, просить суд встановити факт неправильності значення національності її матері нареченої - ОСОБА_2 , в актовому записі про укладення шлюбу №1441 від 21.09.1968, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - в розділі про наречену в графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. Встановити факт неправильності значення національності матері - ОСОБА_2 , в актовому записі про народження дитини №1117 від 15.05.1969, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження ОСОБА_4 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. Встановити факт неправильності значення національності матері - ОСОБА_1 , в актовому записі про народження дитини №155 від 15.03.1978, який був складений Самарським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження ОСОБА_5 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. 
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересовані особи Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) (м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд.3, код ЄДРПОУ 33383503) та Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) (м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд.15, код ЄДРПОУ 33339868) про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.
Встановлено факт неправильності значення національності нареченої - ОСОБА_2 , в актовому записі про укладення шлюбу №1441 від 21.09.1968, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - в розділі про наречену в графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня.
Встановлено факт неправильності зазначення національності матері - ОСОБА_2 , в актовому записі про народження дитини №1117 від 15.05.1969, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження ОСОБА_4 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня.
Встановлено факт неправильності зазначення національності матері - ОСОБА_1 , в актовому записі про народження дитини №155 від 15.03.1978, який був складений Самарським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження ОСОБА_5 у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня.
Не погодившись з даним рішенням суду, Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з огляду на наступні обставини.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
               Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Судом встановлено, що 02 липня 1918 року, ОСОБА_6 мовою оригіналу «дочь поселянина села ОСОБА_7 , евангелическо-лютеранского вероисповеданія», уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого пастором Луганського філіального прихода номером 421 (а.с.13). 
               Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 16 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління м. Дніпропетровська, актовий запис №807, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, Україна народилася ОСОБА_9 , батьком якої є ОСОБА_10 в графі національність зазначено росіянин та матір`ю ОСОБА_11 , в графі національність зазначено німкеня (а.с.14).
               Згідно архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області №К-263-206 від 29.06.2016, у книзі реєстрації актів цивільного стану установи ЗАГС Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровськ є запис від 22 вересня 1924 року №807 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі на прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_9 ». Батьки - « ОСОБА_10 , ОСОБА_12 » батько - 35 років, росіянин, мати - 30 років, «укр.-німка». Місце проживання батьків - АДРЕСА_2 (а.с.15).
               Відповідно до довідки Дніпропетровського обласного суду №305 від 07 жовтня 1958 року, справу за обвинуваченням ОСОБА_10 , 1889 року народження, до арешту працював викладачем столярного ремесла в дитячій технічній станції Амур-Нижньодніпровського району в м. Дніпропетровську, - переглянуто Президіумом Дніпропетровського обласного суду 08 жовтня 1958 року. Рішення Трійки УНКВД по Дніпропетровській області від ІІ-го квітня 1938 року відносно ОСОБА_10 скасовано і справу провадженням закрито за відсутністю складу злочину. ОСОБА_10 реабілітований посмертно (а.с.16).
               Згідно оригіналу свідоцтва про прийняття до громадянства, виданого 16 жовтня 1943 року, ОСОБА_13 , дів. Рунг в м. Вальдхорст, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Сталіно має батьківство (у сенсі 1626 Цивільного Кодексу» у відношенні до дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровськ, які на момент видачі цього свідоцтва отримали громадянство (підданство) Німеччини шляхом прийняття до громадянства. Прийняття до громадянства поширюється лише на зазначених членів сім`ї. Вальдхорст, 15 жовтня 1943 року.
               З архівної довідки виданої інформаційним центром державної установи «Управління внутрішніх справ Томської області» №4/я-19 від 06 вересня 2002 року, по даним ІЦ при УВС Томської області значиться, що на підставі Директиви НКВД СРСР від 11.10.1945 г. ОСОБА_15 , 1924 р.н., уродженка м. Нижньо-Дніпровськ Дніпропетровської області Української РСР, була репатрійована з Германії в 1945р. Прибула на спец поселення до Томської області із фільтраційного лагеря м. Брестлитовська в грудні 1945р. На підставі Указу Президіума Верховної Ради №129/23 від 13.12.1955 г. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знята з обліку спец поселення (а.с.21).
               З архівної довідки виданої інформаційним центром державної установи «Управління внутрішніх справ Томської області» №4/я-19 від 06 вересня 2002 року, по даним ІЦ при УВС Томської області значиться, що на підставі Директиви НКВД СРСР від 11.10.1945 г. ОСОБА_11 , 1894 р.н., уродженка м. Сталінська Сталінської області Української РСР, в грудні 1945р. була репатрійована з Германії (точне місце не зазначено) на спец поселення в Томську область. На підставі Указу Президіума Верховної Ради №129/23 від 13.12.1955 г. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знята з обліку спец поселення (а.с.22).
               Як вбачається з довідки про укладення шлюбу №115 виданої 18 лютого 2003 року, 20 січня 1949 року ОСОБА_16 , в графі національність зазначено росіянин і ОСОБА_9 , в графі національність зазначено росіянка, уклали шлюб, про що складено запис акту про укладення шлюбу №115. Після укладення шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_17 (а.с.23).
                ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Томськ народилася ОСОБА_2 , батьком якої зазначено ОСОБА_16 , в графі національність зазначено росіянин, матір`ю - ОСОБА_18 , в графі національність зазначено «росіянка», що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №281 (а.с.24).
               З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 21 вересня 1968 року між ОСОБА_2 , в графі національність зазначено росіянка та ОСОБА_19 , було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №1441, який згідно актового запису №22 від 17 січня 1975 року було розірвано (а.с.25-28).
               Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_4 , батьком якої зазначено ОСОБА_19 , в графі національність зазначено українець, матір`ю - ОСОБА_2 , в графі національність зазначено росіянка, актовий запис 1117 (а.с.31).
               26 лютого 1975 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_20 , було укладено шлюб, зареєстрований РАЦС Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис №131. ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_21 (а.с.30).
               Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_5 , батьком якої зазначено ОСОБА_20 , в графі національність зазначено росіянин, матір`ю - ОСОБА_1 , в графі національність зазначено росіянка, актовий запис 155 (а.с.40).
               Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції вважав, що обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження та заява є обґрунтованою.
               Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
               Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
               Однак, оскаржуване рішення вищезазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції, встановлюючи юридичний факт допущення помилок у актових записах цивільного стану, дійшов передчасного висновку та порушив норми матеріального та процесуального права.
               Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
               Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).
               Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).
               Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.
               Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).
               Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.
               Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
               Згідно п.п.1.1,1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.
               На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.
               Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.
               Згідно з положеннями ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
               Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.
               Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
               При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.
               Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
               Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.
               Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
               Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
               Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.
               Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
               Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.
               Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.
               Аналогічний висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 р. справа № 398/4017/18, провадження 14-215цс19.
               Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції положенням ст. 263 ЦПК України не відповідає, а тому підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) - задовольнити. 
       Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року - скасувати.
       У задоволенні вимог заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) та Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач
                                                                               
                                                                               М.М. Пищида        
                                                                                       
                                                                                       І.Ю. Ткаченко