УХВАЛА

19 жовтня 2021 року  
Київ
справа №460/262/21
адміністративне провадження №К/9901/32741/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Шарапи В.М.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області        
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021        року
у справі №460/262/21
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій,
УСТАНОВИВ:
15 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви від 30 грудня 2020 року та зобов`язати здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від                          05 листопада 1991 року, (що діяла на момент призначення пенсії позивачу), з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 16 жовтня 2020 року №21-551, без обмеження суми пенсії максимальним розміром.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року, позов задоволено.         
30 серпня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021        року у справі №460/262/21.
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до такої не додано документ про сплату судового збору та не обґрунтовано наявність підстав касаційного провадження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду скаржник надав до суду документ про сплату судового збору та обґрунтування наявності підстав касаційного провадження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст.328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження скаржник повинен обґрунтувати підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 328 та ч. 5 ст. 328 КАС України.
В касаційній скарзі скаржник посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, зазначаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Також скаржником зазначено, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 10 вересня 2021 року у справі №580/5268/20 та у рішенні від 14 вересня 2020 року у зразковій справі №560/2120/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про наявність обставин, з якими законодавець обумовлює здійснення касаційного перегляду рішення суду.
Касаційна скарга відповідає вимогам ст. 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334, 338 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі №460/262/21.
Витребувати з Рівненського окружного адміністративного суду справу №460/262/21.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                  І. В. Желєзний
Судді                                                                                                    В. М. Шарапа 
                                                                                                    Н. В. Коваленко