П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/9102/21	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді           - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Шляховик-97” до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :
31 травня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Шляховик-97" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.03.2021 року № 00014080901, № 00014070901, № 00014060901, № 00014050901 Головного управління ДПС у Сумській області, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог закону щодо зберігання та обігу пального.    
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Шляховик - 97" зазначило, що воно не здійснює зберігання пального у розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та не потребує, ані реєстрації акцизного складу, ані обладнання/реєстрації місць відпуску пального, ані отримання ліцензії на зберігання пального. Позивач зазначив, що основним видом його діяльності є виробництво неметалевих мінеральних виробів, зокрема асфальтобетонні бітумінозні суміші та у власності позивач має асфальтно-бетонний завод. Виходячи із характеристик заводу, його не можна характеризувати, як місце зберігання пального, так як пальне використовується у технологічному процесі, який необхідний для випуску продукції. Позивач зазначив. що висновки акту фактичної перевірки є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення є незаконними та підлягають скасуванню.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що ТОВ "Шляховик - 97" здійснює придбання пального (дизельного палива та скрапленого газу), яке зберігається в двох окремих резервуарах для потреб власного споживання. Зазначені резервуари є окремими одиницями та згідно наданої позивачем документації не входять до складу асфальтно - бетонного заводу. Відповідач наголошує, що висновки акту фактичної перевірки та застосовані до позивача штрафні санкції є обґрунтованими та правомірними.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовну заяву ТОВ "Шляховик-97" задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення    Головного управлінням ДПС у Сумській області від 01.03.2021 року № 00014080901, 00014070901, 00014060901, 00014050901.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про не відповідність наказу про призначення фактичної перевірки нормам ПК України, оскільки ПК України не передбачає зобов`язання зазначати конкретні підстави, окрім перелічених у пп.80.2.1-80.2.7 ст.80 ПК України, у наказі про призначення перевірки. Відповідач наголошує на вірності висновків акту перевірки та зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що резервуар для дизельного пального та резервуар для скрапленого газу не є невід`ємними частинами асфальтно - бетонного заводу та можуть бути розглянуті як самостійні одиниці. Так, відповідно до наданої в ході перевірки бухгалтерської довідки № 10 від 01.02.2021 року, обидві ємності не обліковуються на ТОВ "Шляховик-97", як "технологічні паливні баки" в складі устаткування чи пристрою (АБЗ), а обліковуються окремо (самостійно) як резервуари та мають різні інвентарні номери СТ16/2 та СТ30.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Шляховик-97" (03446334) зареєстровано в ЄДРПОУ з 31.10.2005 року. Основним видом діяльності позивача є виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. 
ТОВ "Шляховик-97" має у власності асфальтно-бетонний завод MARINI TOP TOWER 3000P, який змонтований та введений в експлуатацію за адресою: Сумська обл., Сумський район, смт Степанівка, вул.Заводська, 2А.
З 28.01.2021 року по 05.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі пп. 20.01.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, відповідно до наказу від 26.01.2021 року № 60-кп, проведена фактична перевірка ТОВ "Шляховик-97" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №487/А/18-28-09-01/03446334 від 08.02.2021 року (а.с.    79-85).
Актом перевірки встановлено:
- відсутність реєстрації акцизного складу у СЕАРПСЕ. Порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України;
- зберігання пального без наявності ліцензії на зберігання. Порушено ч.1 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР;
- не обладнання двох місць відпуску пального витратомірами-лічильниками та відсутність реєстрації витратомірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 року по 28.01.2021 року. Порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, ПК, п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПК України;
- не обладнання двох резервуарів рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарах та відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 року по 28.01.2021 рік. Порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПК України;
- неподання Довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за квітень-грудень 2020 року. Порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України;
- ненадання документів, що належать або повзанні з предметом перевірки. Порушено п. 85.2 ст. 85 ПК України. 
01 березня 2021 року Головним управління ДПС у Сумській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00014050901 про застосування штрафних санкцій на 1   000   000 грн за відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового,
- № 00014060901 про застосування штрафних санкцій на 500   000 грн за зберігання пального без наявності ліцензії,
- № 00014070901 про застосування штрафних санкцій на 40   000 грн за не обладнання двох місць відпуску пального витратомірами-лічильниками та відсутність реєстрації витратомірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів-лічильників,
- № 00014080901 про застосування штрафних санкцій на 40   000 грн за не обладнання двох резервуарів рівнемірами-лічильниками та відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів-лічильників,
- № 00014090901 про застосування штрафних санкцій на 9   000 грн за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального.
10 березня 2021 року ТОВ "Шляховик-97" подана до ДПС України скарга про скасування зазначених податкових повідомлень - рішень.
25 травня 2021 року рішенням ДПС України № 11666/5/99-00-06-03-02-06 за результатами розгляду скарги скасовано податкове повідомлення від 01.03.2021 року № 00014090901, інші ППР залишені без змін.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактична перевірка ТОВ «Шляховик-97» не може вважатися правомірною, оскільки зі змісту наказу неможливо встановити, яку саме інформацію про порушення платником податку тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало або мало у своєму розпорядженні ГУ ДПС у Сумській області, що стала у подальшому підставою для прийняття вказаного наказу. 
З посиланням на висновок експерта № 26/21 судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Шляховик-97»    не є розпорядником акцизних складів та не зобов`язано отримувати відповідні ліцензії та установлювати відповідно обладнання.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду  з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що   контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу    контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Приписи пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом    80.2    статті    80 Податкового кодексу України    передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених пп. пп. 80.2.1 - 80.2.7 п.    80.2    ст.    80 ПК України. Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями    ПК України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.
В даному випадку, відповідач посилався на норми пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, які передбачають таку підставу для перевірки як наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. 
З наказу № 60-кп від 26.01.2021 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Шляховик-97» вбачається, що підставою для перевірки ГУ ДПС у Сумській області є  здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів, що у повній мірі узгоджується з положеннями пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. 
Отже, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про незаконність призначення перевірки внаслідок незазначення передбачених законом підстав у наказі про її проведення, та вказані висновки суду підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення. 
Судова колегія зазначає, що помилкові висновки суду про незаконність перевірки не вплинули на правильність рішення, яким податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані, що і є предметом даного спору.
Фактичною перевіркою встановлено, що на незареєстрованому в системі електронного адміністрування акцизному складі за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 2А ТОВ «Шляховик-97» розмістив резервуар горизонтальний сталевий РГС-25, заводський № А Б3-2 та металеву ємність для зберігання зрідженого газу № 13, заводський № 1362. Вказані обставини стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 500   000 грн за зберігання пального без отримання ліцензії на підставі ППР № 00014060901. 
Судом підтверджений факт знаходження у ТОВ «Шляховик-97» за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 2А ємностей для зберігання пального, але встановлено, що вказані ємності використовуються виключно з метою забезпечення технічного процесу і розглядаються як технологічні паливні баки асфальтобетонного заводу. Відпуск пального, крім потреб заводу, не проводиться і технологічно неможливий.
Відповідно до   ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.          
Положення ч. ч. 1-2 ст. 17 Закону № 481/95 передбачають, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 гривень (абз.8 ч.2 ст.17 Закону). 
Відповідно до п.128-1.1 ст.128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Пункт 128-1.2 ст.128-1 Податкового кодексу України також передбачає відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 1   000   000 грн за нереєстрацію платником податку акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Отже, для застосування санкцій, передбаченими статтею 128-1 ПК України та ст.17 Закону № 481/95, необхідне надання контролюючим органом беззаперечних доказів зберігання суб`єктом господарювання пального, наявності акцизного складу тощо та відсутність у нього відповідної ліцензії та реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за умови існування обов`язку у позивача в її отриманні та здійсненні відповідної реєстрації.
Судова колегія погоджується з доводами суду, що таких доказів контролюючим органом надано не було та оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані припущеннями. 
З аналізу  ч.1   ст.187 та ч.1 ст.188 Цивільного кодексу України, вбачається, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).
Отже, неможливо розцінювати резервуар горизонтальний сталевий РГС-25, заводський № А Б3-2 та металеву ємність для зберігання зрідженого газу № 13, заводський № 1362, як ємності для зберігання палива, якщо вони є паливними баками заводу Marini Top Tower 3000P. 
Судом вірно врахований висновок судового експерта Рапача К.В. № 26/21 від 21.07.2021, що вказані ємкості є технологічними паливними баками та невід`ємною частиною заводу Marini Top Tower 3000P   для приготування асфальтної суміші, які підключені безпосередньо до асфальтобетонного заводу. При цьому, за своїм юридичним статусом, вказаний завод не є нерухомим майном, а його місце розташування   може змінюватись в залежності від виробничих потреб.
          При експертному дослідженні встановлено, що устаткування ємностей не дає можливості перекачки пального/газу в інші ємності або іншим споживачам, оскільки відсутні лічильники палива та інше обладнання. Крім того, зливний вентиль, який технологічно необхідний, опломбований та на ньому встановлена заглушка. Більш того, будь-який вузол обладнання асфальтного заводу Marini Top Tower 3000P   не має функціоналу для злива паливу/газу без порушення його нормальних функціональних можливостей та цільового призначення. Здійснювати на заводі Marini Top Tower 3000P    діяльність із зберігання палива неможливо. Резервуари  для палива/газу є невід`ємною частиною асфальтобетонного заводу Marini Top Tower 3000P, виконують функцію паливного баку та не можуть розглядатися як самостійна одиниця.   
          Наведений висновок експерта спростовує доводи контролюючого органу, що ТОВ «Шляховик - 97» здійснює зберігання пального, а відтак, відсутні підстави для висновку про необхідність отримання позивачем ліцензії на зберігання пального. 
          Доводи апелянта, що резервуар для дизпалива та резервуар для скрапленого газу не обліковуються на ТОВ "Шляховик-97", як "технологічні паливні баки" в складі устаткування чи пристрою (АБЗ), а обліковуються окремо (самостійно) як резервуари та мають різні інвентарні номери, не спростовують висновків суду, оскільки не змінюють та не виключають функціонального використання резервуарів як паливних баків для єдиного цілого - асфальтно-бетонного заводу. 
Судова колегія звертає увагу, що при здійсненні фактичної перевірки та огляду резервуарів з пальним, отриманні схеми технологічного підключення заводу Marini Top Tower 3000P    разом із скаргою на податкові повідомлення-рішення,  контролюючим органом не надано належної  оцінки тому факту, що  технологічні паливні баки (ємності) обладнані так, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам. Зливний вентиль є опломбований та оздоблений заглушкою. Вибірковий та необ`єктивний підхід при встановленні обставин порушення платником податку вимог законодавства мало наслідком для невірних висновків контролюючого органу за результатами проведення перевірки. 
          Щодо наступного порушення, яке полягає у нереєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, у зв`язку з чим до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1   000   000 грн на підставі ППР в № 00014050901, судова колегія погоджується з висновком суду, що позивач не є розпорядником акцизних складі та не зобов`язаний встановлювати відповідне обладнання.
Відповідно до пп."б" пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Згідно абз.9 пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або   обладнанні чи пристрої.
Отже, якщо ТОВ «Шляховик-97» використовує пальне у єдиному технологічному процесі для випуску продукції, а резервуар-паливний бак для дизельного пального (газу) є невід`ємною технологічною частиною (агрегатом) АБЗ і служить виключно для можливості роботи АБЗ та не може розглядатися як самостійний чи незалежний агрегат від робочого процесу, то такий резервуар-паливний бак у розумінні п.п.14.1.6 п.14.1 ст.14 Кодексу не є акцизним складом та відповідно не потребує реєстрації. 
Доводи апелянта, що ТОВ «Шляховик-97» у 2020 році перевищив встановлені граничні обсяги придбання пального (1000 куб.м.), що було б  умовою для невіднесення місць провадження діяльності (приміщень, територій, де здійснюється навантаження-розвантаження, зберігання пального) до акцизного складу, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки вказані умови для невіднесення місць провадження діяльності до акцизного складу передбачені абз.6 пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 Кодексу, а позивач вірно посилається на абз.9 пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, якій не містить таких обмежень.
 Хибними є і посилання апелянта на те, що АБЗ ні є ані обладнанням, ані пристроєм; прикладами паливних баків для зберігання пального  безпосередньо в транспортному засобі або обладнання чи пристрою можуть бути паливні баки, які розміщені в середині: автомобільного, морського чи повітряного транспорту, дизельного генератору, дизельної газонокосарки, бензопили; розміщення резервуарів для зрідженого газу на відкритих площадках не є технологічними паливними баками та, на думку судової колегії, ґрунтуються на невірному тлумаченні цього поняття.
Дійсно, на законодавчому рівні не визначено поняття – «паливний бак». Разом з тим, вікіпедія дає визначення цьому поняттю як ємності, як правило великих розмірів, яка призначена для зберігання різного роду   палив. Деталь застосовується у різних напрямках світової   інженерії   та промисловості: від   автомобілів   до нафтових складів.
Відсутність у позивача обов`язку щодо реєстрації акцизного складу має наслідком звільнення його від обов`язку встановлювати відповідне обладнання місць відпуску пального та резервуарів витратомірами-лічильниками, як це передбачено пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України.     
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що судом вірно скасовано ППР № 00014050901 за нерєстрацію акцизного складу та ППР  № 00014070901 №  0014080901 про застосування штрафних санкцій по 40   000 грн за не обладнання двох місць відпуску пального та двох резервуарів витратомірами-лічильниками та відсутність реєстрації витратомірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів-лічильників.
На користь правильності висновків суду свідчить індивідуальна податкова консультація (ІПК) від 28.08.2021 № 3148/ІПК/99-00-09-03-02-06, яка надана Державною податковою службою України на адресу ТОВ «Шляховик-97».  
У вказаній ІПК Державна податкова служба України роз`яснює, що оскільки товариство використовує пальне у єдиному технологічному процесі для випуску продукції, а резервуар-паливний бак для дизельного пального (газу) є невід`ємною технологічною частиною (агрегатом) АБЗ і служить виключно для можливості роботи АБЗ та не може розглядатися як самостійний чи незалежний  агрегат від робочого процесу, то такий резервуар-паливний бак у розумінні п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Кодексу не є акцизним складом та відповідно не потребує реєстрації. 
Резервуар-паливний бак є невід`ємною технологічною частиною (агрегатом) АБЗ і служить виключно для можливості роботи АБЗ, тобто є паливним баком, як ємність для зберігання пального безпосередньо в обладнанні чи пристрої.
Щодо необхідності отримувати товариством ліцензії на зберігання пального безпосередньо в обладнанні, контролюючий орган повідомив про відсутність в нього такого обов`язку. При цьому товариством надано тлумачення визначальних, на його думку, понять, зокрема: паливного баку та зберіганню.
Так, в ІПК ДПС України вказується, що відповідно до ст.1 Закону  України від 19 грудня 1995 року №   481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі – Закон № 481) надано чітке визначення понять, а саме:
зберігання пального – діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;
місце зберігання пального – місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії (ст.   15   Закону   №   481).
Паливний бак (бензобак) – ємність для зберігання запасу рідкого палива (бензин, гас, дизельне паливо) безпосередньо на борту транспортного засобу або технічного пристрою, який отримує енергію від рідкопаливного двигуна внутрішнього згорання. Також на корпусі паливного бака в разі необхідності розташовується отвір для введення датчиків контролю рівня палива, або його тиску. Паливні баки також можуть мати зливний отвір, обладнанні запірною пробкою або краником.
По суті зберігання пального в ємності передбачає приймання, схоронність із збереженням його властивостей, якостей та ознак (об`єму) протягом певного часу, тоді як зберігання пального у паливному баку забезпечує функціонування технологічного обладнання, яке працює на такому пальному.
В технічних паспортах на обладнання пересувного асфальтобетонного заводу, наданих Товариством, а також загальнодоступній інформації у мережі інтернет–офіційному сайті Компанії MARINI    (https://marini.fayat.com), яка є виробником цього обладнання, циклічний завод працює за схемою, згідно якою зокрема передбачено, що  мінеральні матеріали потрапляють в сушильний барабан для видалення вологи з матеріалу і нагрівання до необхідної температури, і подальшого зважування і змішування з бітумом по заданому рецепту. Сушильний барабан по суті є обертовим циліндром з поділом всередині на зони, які виконують функції розподілу матеріалу по стінками барабана і його нагрівання за допомогою контакту теплом від полум`я пальника. Жар полум`я всередині барабана передається мінералам за допомогою теплового випромінювання.
Таким чином, у виробничому процесі виробництва асфальтобетону у якості палива використовується дизпаливо/газ, яке знаходиться в ємностях, які являють собою технологічний паливний бак і є невід`ємною частиною пересувного АБЗ, яке використовується в технологічному процесі для забезпечення роботи асфальтового заводу, зокрема у пальниках – для отримання гарячого повітря необхідного у  сушильному барабані для нагрівання суміші.
Враховуючи викладене,  з урахуванням листа  та копій технічних паспортів АБЗ, наданих Товариством, технологічний паливний бак, який є невід`ємною технологічною частиною АБЗ, не може розглядатися як самостійний чи незалежний агрегат, що забезпечує виключно схоронність пального, його основною функцією є забезпечення технологічного процесу функціонування АБЗ (у пальниках – для отримання гарячого повітря) і у разі заправлення технологічного паливного баку з автоцистерни  та відсутності можливості перекачки пального з нього в інші ємності чи відвантажити іншим споживачам,  поміщення пального в такий бак не є окремим видом діяльності зі зберігання пального, який передбачає повернення пального із такої ємності, в тому числі для власного споживання, у Товариства відповідно до ст.   15 Закону №   481, відсутній обов`язок отримувати ліцензію на зберігання пального.
Зазначена ІПК у відповідності до п.52.2 ст.52 ПК України має використовуватися ТОВ «Шляховик-97» у господарській діяльності, що спростовує висновки акту перевірки про необхідність реєстрації позивачем акцизного складу та його обладнання, отримання ним ліцензії на зберігання пального тощо.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що визнаючи протиправними та скасовуючи податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст.316 КАС України є підставою для залишення без змін рішення суду в цій частині.
У відповідності до ч.4 ст.317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків щодо незаконності призначення фактичної перевірки ТОВ «Шляховик-97» наказом  Головного управління ДПС у Сумській області від 26.01.2021 №60-кп.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,317,320,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області -  задовольнити частково.
Змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, виключивши з його мотивувальної частини висновки щодо незаконності призначення фактичної перевірки ТОВ «Шляховик-97» наказом  Головного управління ДПС у Сумській області від 26.01.2021 №60-кп.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 08 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька
Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія
          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко