П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1497/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
Дата і місце ухвалення 09.08.2021р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого – судді :  Бойка А.В.,
                          суддів:  Федусика А.Г.,
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю ''ЛОТТ'' на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОТТ” до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛОТТ” звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило 
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби “Про коригування митної вартості товарів” №UA100060/2020/000085/2 від 02.12.2020р.; 
- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2020/01401 від 02.12.2020р;
- стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов задоволено. Суд визнав протиправними та скасував оскаржувані рішення, стягнув на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270грн., та на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ ''ЛОТТ'' подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення, в частині відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, прийняте без урахування висновків Верховного суду щодо застосування положень ст.ст. 134,139 КАС України. Також, в всупереч положенням ст. 9 КАС України суд проявив ініціативу та на власний розсуд без відповідного звернення іншої сторони зменшив розмір витрат позивача на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню.
У зв`язку з цим, ТОВ ''ЛОТТ'' просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Київської митниці Держмитслужби на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 31.03.2021 р. ТОВ ''ЛОТТ'' звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені ним на професійну правову допомогу.
У підтвердження обґрунтованості понесених витрат позивачем надано: звіт про обсяг наданих послуг та використання адвокатом робочого часу на надання правової допомоги у січні-березні 2021 року; договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2021 року; рахунок-фактуру №1 від 19.01.2021 року; копію платіжного доручення №28 від 19.01.2021р.
Вирішуючи питання про відшкодування позивачу витрат понесених ним при розгляді даної справи, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу у сумі 6000 грн. є необґрунтованою, непропорційною до предмету та складності справи, у зв`язку з чим, відшкодував на його користь витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботи.
Як вже зазначалось, на підтвердження суми понесених підприємством витрат на професійну правничу допомогу (6 000 грн.) представник позивача надано: звіт про обсяг наданих послуг та використання адвокатом робочого часу на надання правової допомоги у січні-березні 2021 року; договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2021 року; рахунок-фактуру №1 від 19.01.2021 року; копію платіжного доручення №28 від 19.01.2021р.
Зі змісту звіту про обсяг наданих послуг вбачається, що адвокатом на адресу Товариства надані наступні послуги: зустріч з клієнтом, правовий аналіз та вивчення документів, вироблення правової позиції по справі, підготовка та підписання договору про надання правничої допомоги 02 год.30 хв., робота з документами, складення позову, формування додатків до позову, подання його до суду 15год. 20 хв., вивчення складення відповіді на відзив, направлення відповіді на електронну адресу відповідача та суду 02год. 10хв., складення та направлення на адресу суду заяви з додатками про проведення судового засідання у відсутність представника 00 год.40 хв.
Судова колегія зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року по справі №810/2760/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Дослідивши обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, складність справи, об`єму наданих послуг, а також спосіб участі сторін в судовому засіданні, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі, а тому, на думку суду апеляційної інстанції Одеський окружний адміністративний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодуванню позивачу витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,  328,  329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ''ЛОТТ' залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених  ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Судді:                                                                                          А.Г. Федусик

                                                                                                    О.А. Шевчук