П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.	м. Одеса	Справа № ЗП-19/21	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
27.09.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
           
         П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
           
            За участю: секретаря – Недашковської Я.О.
                представника апелянта – Дудченка В.М.
                      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі про забезпечення адміністративного позову до подання ОСОБА_1 позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій ставилось питання про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:
зупинення дії рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради "Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, без належного оформлення дозвільних документів, розташованої біля будівлі за адресою: АДРЕСА_1 " від 21.09.2021 року №585 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі;
заборони Виконавчому комітету Херсонської міської ради та іншим особам (в тому числі Інспекції з контролю за благоустроєм Херсонської міської ради та комунальному підприємству "Сервіс-опт") вчиняти дії щодо демонтажу споруди, для здійснення підприємницької діяльності розташованої на розі пр-кту Ушакова та вул. Маяковського, біля будівлі за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що 21.09.2021 року Виконавчим комітетом Херсонської міської ради прийнято рішення «Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди без належно оформлених дозвільних документів для здійснення підприємницької діяльності, розташованої біля будівлі за адресою: просп. Ушакова, 47, м. Херсон» за №585, яким доручено Інспекції з контролю за благоустроєм Херсонської міської ради видати власнику тимчасової споруди акт-припис про її демонтаж у самостійному порядку. Наслідком не виконання припису у вказаному рішенні визначено Інспекції здійснити демонтаж тимчасової споруди за участю КП «Сервіс-опт». Посилаючись на положення ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 10, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст. 28, 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначає, що порядок та реалізація функцій суб`єкта владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкта, що підлягає демонтажу. Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів виключно у випадку, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі судового рішення, ухваленого за результатом розгляду відповідного позову органу державного архітектурно-будівельного контролю. З огляду на те, що у об`єкта по відношенню якого відповідачем прийнято рішення про демонтаж відсутній статус нерухомого майна, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, зазначає, що в органа місцевого самоврядування та його виконавчих органів відсутні прямі повноваження приймати рішення про демонтаж або знесення об`єкта нерухомого майна, це рішення Виконавчого комітету міської ради є очевидно протиправним, його прийняття свідчить про безумовні порушення прав та інтересів, створює реальну загрозу його майну заявника, а також умови, за яких стане неможливим відновити ці права та інтереси до ухвалення судового рішення, є підтвердженими обставини, передбачені ст. 150 КАС України, та підстави для вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.
Суд зупинив дію рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради №585 від 21.09.2021 року «Про вжиття заходів щодо демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, без належного оформлення дозвільних документів, розташованої біля будівлі за адресою: просп. Ушакова, 47 в м. Херсоні» до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
Заборонив Виконавчому комітету Херсонської міської ради та іншим особам (в тому числі Інспекції з контролю за благоустроєм Херсонської міської ради та комунальному підприємству "Сервіс-опт") вчиняти дії щодо демонтажу споруди для здійснення підприємницької діяльності розташованої на розі пр-кту Ушакова та вул. Маяковського, біля будівлі за адресою: просп. Ушакова, 47 в м. Херсоні до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
Проаналізувавши положення ст.ст. 150, 151 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
Посилаючись на положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд першої інстанції врахував, що порядок та реалізація повноважень суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкта, що підлягає демонтажу. Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, виключно у випадку, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом № 3038-VI, за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.
З огляду на висновки судового рішення господарського суду, яке набрало законної сили по справі №15/34-ПН-10 про віднесення будівлі торгового павільйону (комплексу) до об`єкту нерухомості, суд першої інстанції погодився із доводами заявника про очевидну протиправність рішення Виконавчого комітету міської ради, дійшов висновку про обґрунтованість заявником обставин, передбачених ст. 150 КАС України, та наявність підстав для задоволення заяви.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Виконавчий комітет Херсонської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 150, 151 КАС України і помилково не враховано, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. У відповідному судовому рішенні про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Посилаючись на те, що позивачем не підтверджено право на цей об`єкт; доводи про очевидність протиправності рішення органу місцевого самоврядування не підтверджені відповідними доказами; у заяві не зазначено позовні вимоги, з якими заявник має намір звернутись до суду; не підтверджено зв`язок між заходами забезпечення позову із предметом відповідної позовної заяви, апелянт вказує на необґрунтованість заявником обставин, передбачених ст. 150 КАС України, та відсутність підстав для задоволення поданої заяви.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За правилами ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, у тому числі предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Слід враховувати, що 20.05.2002 року між Херсонською міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за №1070.
За умовами вказаного Договору Херсонська міська рада передає, а Приватний підприємець ОСОБА_1 набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться в м. Херсоні, на розі пр. Ушакова та АДРЕСА_2 .
Орендарю надається право розміщати некапітальні будівлі і споруди, проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом користування.
Перевіривши вказані обставини та заяву про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає ґрунтовними доводи апелянта про те, що суттєвою ознакою вжиття тимчасових заходів позову є те, що не вчинення таких процесуальних дій значно порушить права та інтересів особи, яка має намір звернутись із позовом, чи фактично ускладнить поновлення цих прав та інтересів.
Обставин, які б безумовно свідчили про порушення прав та інтересів заявника у зв`язку із прийняттям рішення Виконавчого комітету міської ради не підтверджено заявником під час звернення із відповідною заявою.
Доводи про віднесення у рішенні господарського суду від 10 червня 2010 по справі №15/34-ПН-10 об`єкта до капітальної нерухомості є безпідставними, оскільки спірні правовідносини у вказаній справі виникли виключно з приводу наявності/відсутності у відповідної особи права на об`єкт, але цей спір не стосувався доведеності характеристик об`єкту як об`єкту будівництва, нерухомості тощо.
Таким чином, залишаються необґрунтованими і доводи заявника з приводу винесення вищевказаного рішення поза межами повноважень органу місцевого самоврядування.
У тому числі, зміст заяви, а саме не наведення предмету позову, який заявник має намір подати до адміністративного суду, позбавляє можливості перевірити, що можливі заходи забезпечення будуть вжиті в межах таких позовних вимог, будуть співмірними з ними.
На переконання апеляційного суду, наявність очевидних ознак протиправності рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду повинна, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.
Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен має переконатись у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.
Аналізуючи положення ст.ст. 150, 151 КАС України, апеляційний суд вважає, що заявником не обґрунтовано та не підтверджено очевидність протиправності рішення Виконавчого комітету міської ради, негативні наслідки для себе у зв`язку із прийняттям вказаного рішення, порушення цим рішенням прав та інтересів і неможливість їх відновлення у разі не застосування тимчасового захисту, заявником не обґрунтовано співмірність заявлених заходів забезпечення позову із самим предметом позову, який він має намір подати до адміністративного суду.
Враховуючи викладене, оскільки заява об`єктивно не обґрунтована обставинами, за якими можливо встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а їх захист стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, колегія суддів вважає заяву необґрунтованою, а висновок суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову – помилковим.
З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення заяви без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради – задовольнити.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 17.12.2021 року.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                      Т.М. Танасогло