ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/6118/21
Номер провадження: 22-ц/819/2079/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:
       У квітні 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем мають сина, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, батько матеріально не допомагає утримувати дитину, участі у її вихованні не приймає, працює, може утримувати дитину, однак ухиляється від покладеного на нього обов`язку. 
       Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2021 року позов задоволено. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 - у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, та на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісімсот) грн. 00 коп.
       Ухвалою Херсонського міського суду від 21 вересня 2021 року у задоволені заяви про перегляд заочного рішення суду відмовлено. 
       Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив, рішення суду скасувати, постановити нове судове рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не повідомив його ні про розгляд справи, ні про прийняте судом рішення. Судом при розгляді справи враховано думку лише позивача, та не прийнято до уваги, що відповідач є людиною з інвалідністю 3 групи, на його утриманні знаходиться непрацездатна мати пенсіонерка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня донька ОСОБА_5 від першого шлюбу, на утримання якої, згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.02.2013 року № 668/733/13-ц він сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 (мати дитини) в розмірі ј частини усіх видів заробітку до повноліття дитини. 
       Зазначає, що він постійно лікується у гастротерапевтичному відділені Херсонської клінічної лікарні ім. Є.Є. Карабеліша, про що надав витяг із медичної картки стаціонарного хворого, у зв`язку з цим, за станом здоров`я він працює на Ѕ ставки у ПП «СОКОЛ-С Л», щомісячна заробітна плата становить 2401,00 грн. 
       Вважає, що розмір стягнутих судом аліментів слід змінити та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно.          
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. 
        Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
       Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.5-6)
       Відповідно до акту ОСББ «Комкова 94» від 04.08.2021 року, дитина фактично проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №237131 від 06.05.2021 року, ОСОБА_1 встановлено інвалідність 3 групи загального захворювання до 05.05.2022 року, йому протипоказані фізичні, нервово-психічні перевантаження, робота з довготривалим перебуванням у вимушеному положенні, тривалі відрядження. (а.с. 42).
Згідно довідки ПП «Сокол –С.Л», середній заробіток ОСОБА_1 становить 4 525 грн. (27 150 : 6) 
Згідно виписок із медичної картки амбулаторного-хворого за період 2018-2021 роки, ОСОБА_1 двічі на рік проходить стаціонарне лікування у гастротерапевтичному відділені Херсонської клінічної лікарні ім. Є.Є. Карабеліша. 
Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.02.2013 року у справі № 668/733/13-ц ОСОБА_1 має малолітню доньку ОСОБА_5 від першого шлюбу, на утримання якої, з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 в розмірі ј частини усіх видів заробітку до повноліття дитини. Платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи підтверджується сплата ОСОБА_1 аліментів у 2021 році. (а.с. 49-52)
       Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача алміменти у розмірі ј частини заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
       Колегія суддів з висновком суду повністю погодитись не може, з наступних підстав. 
        Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні», з метою реалізації творчих і виробничих здібностей людей з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, колегія судів враховує: наявність у ОСОБА_1 зобов`язань щодо сплати аліментів за рішенням суду в розмірі ј частини його заробітку, наявність стійкого захворювання і обмежень у роботі та навантажень; розмір його заробітку, тому вважає, що такий розмір аліментів має становити 1/6 частину заробітної плати відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
З огляду на зазначене, рішення суду підлягає зміні у частині розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача з ј до 1/6 частини заробітку. 
Визначений апелянтом розмір відшкодування в твердій грошовій сумі, яку він може надавати сину в рахунок сплати аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, при цьому враховуючи, що ОСОБА_1 працює на постійній основі і має регулярний заробіток, і стягнення аліментів у частці від заробітку визначено позивачем. 
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати- пенсіонерка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки твердження відповідача про її перебування на його утриманні не підтверджені належними та допустимими доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має ще доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.02.2013 року у справі № 668/733/13-ц, з нього стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку, за наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, підтверджується здійснення відповідачем у 2021 році щомісячних грошових переказів на утримання доньки. (а.с. 49-52) 
        Отже, враховуючи те, що відповідач вже має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом 3 групи, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір аліментів стягнутих судом, з ј частини до 1/6 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі Краска проти Швейцарії встановлено: Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті , тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами .
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись статтями 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2021 року змінити.
       Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках передбачених пунктом 2, частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий	Воронцова Л. П.	
Судді:	Ігнатенко П. Я. Полікарпова О. М.