ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 грудня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1051/21
Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1404/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АРКАДА»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року у справі за позовом АТ АКБ «АРКАДА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
місце ухвалення судового рішення - м. Прилуки,
час проголошення рішення суду - 14 год. 23 хв,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 30 липня 2021 року,
                                      У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ АКБ «Аркада» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором про іпотечний кредит у сумі 1 123 527,54 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 серпня 2017 року з ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 81832, на виконання умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 130 386,61 грн на строк до 01 жовтня 2025 року, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Представник банку зазначав, що з лютого 2020 року умови договору щодо своєчасного повернення кредиту ОСОБА_1 не виконуються, що свідчить про порушення графіку повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. 02 лютого 2021 року на адресу відповідачки надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, яка останньою виконана не була.
Рішенням від 22 липня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд позов АТ АКБ «Аркада» задовольнив повністю. Стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року № 81832, яка станом на 01 березня 2021 року становить 1 123 527,54 грн. Вирішив питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності у матеріалах справи жодних належних доказів, які б свідчили про наявність заборгованості за кредитним договором та про її фактичний розмір, зокрема, первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Відповідачка зазначає, що банк на підтвердження своїх вимог надав копії меморіальних ордерів, починаючи з 30 січня 2019 року по 10 червня 2020 року, приховуючи при цьому меморіальні ордери за 2017 та 2018 роки. Крім того, суд не взяв до уваги здійснення нею оплати виключно у безготівковій формі на підставі платіжних доручень, копії яких наявні у матеріалах справи.
Не погоджуючись із нарахуванням інфляційних втрат, позивачка вважає, що таке нарахування відповідно до п. 9.8 іпотечного договору можливе лише за попереднім погодженням, у той час як така умова правочином не передбачена. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 21 травня 2019 року у справі № 916/2889/13, положення ст.ст. 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати та 3 % річних, нарахованих за попередній період, отже, твердження сторони позивача, що під час нарахування інфляційних втрат обчисленню підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів, є помилковим.
Указує, що надані позивачем виписки та розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, що не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум і не може являтися доказом безспірності розміру грошових вимог банку. Останнім також не надано оригіналу кредитного договору на підтвердження існування фактичних правовідносин у неї з банком, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також зауважує на тому, що вона є довірителем ФФБ, і відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України її визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 42019000000000775 по факту заволодіння грошовими коштами довірителів ФФБ «Еврика» та ФФБ «Патріотика». За матеріалами кримінального провадження кошти у розмірі 1 130 386,61 грн вона не отримувала, до адресата-забудовника вони теж не надходили, тобто, шахрайськими діями АТ АКБ «Аркада» перевело грошові кошти на іншу компанію для їх привласнення. Станом на 28 серпня 2021 року Печерською окружною прокуратурою м. Києва скеровано до суду обвинувальний акт відносно 5 службових осіб АТ АКБ «Аркада» за фактом розтрати чужого майна в особливо великих розмірах (ч. 5 ст. 191 КК України).
Відповідачка вважає незаконним нарахування комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості), оскільки інформації про нарахування такої комісії, всупереч положенням Законів України «Про інформацію», «Про банки та банківську діяльність», «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, їй не надавалося.
Наголошує на тому, що неодноразово зверталася до АТ АКБ «Аркада» із заявами про зменшення відсоткової ставки, у задоволенні заяви про реструктуризацію фінансових зобов`язань з продовженням строків дії договору до 2028 року їй було відмовлено. Підставою для таких звернень стало те, що у 2020 році, через запровадження карантину на території України, її доходи, як ФОП, суттєво погіршилися у порівнянні з 2019 роком.
Стверджує, що жодної вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від банківської установи вона не отримувала, а твердження позивача про направлення  їй вимоги про сплату боргу від 02 лютого 2020 року є суперечливими, виходячи з того, що за розрахунком суми основної заборгованості, доданого до позову, станом на 16 лютого 2020 року кредитної заборгованості у неї не існувало. Матеріали справи не містять доказів направлення їй досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості.
Апеляційна скарга містить посилання на недотримання банком умов п.п. 6.7.2 укладеного договору, відповідно до якого останній мав право звернути стягнення на предмет іпотеки - майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, шляхом повного виконання основного зобов`язання, проте, вирішив скористатися подвійним способом стягненням боргу, оскільки після ухвалення оскаржуваного рішення вона отримала повідомлення щодо продажу прав вимоги від 20 липня 2021 року, в якому зазначено, що права вимоги за кредитним договором будуть виставлені для продажу на відкритих торгах 10 серпня 2021 року.
У наданому відзиві АТ АКБ «Аркада», вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що на підтвердження наявного розміру кредитної заборгованості у матеріалах справи наявні належним чином засвідчені виписки з особового рахунку відповідачки, платіжні доручення, меморіальні ордери, які відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, є первинними документами, а також сам розрахунок, який зроблено на підставі перелічених документів. Будь-яких доказів, які б спростовували складений розрахунок, відповідачкою не надано.
Представник позивача зазначає, що додані до позовної заяви виписки по особових рахунках позичальника повністю відображають детальну інформацію про дату часткової сплати, розміри повернутих коштів та залишок заборгованості за кредитним договором. Також у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують надання відповідачці кредитних коштів, зокрема, заява ОСОБА_1 про перерахування коштів в сумі 1 130 386,61 грн на рахунок НОМЕР_1 та меморіальний ордер від 11 серпня 2017 року про перерахування указаних коштів. На підтвердження тієї обставини, що відповідачка визнавала умови договору та вносила кошти на погашення кредиту, свідчать належним чином досліджені районним судом платіжні доручення, меморіальні ордери та заяви на переказ готівки у період з 05 вересня 2017 року по 07 лютого 2020 року.
Указує на правомірність вимоги про сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних відповідно до п. 6.1 договору та приписів ст. 625 ЦК України з огляду на те, що передбачені наведеною нормою відсотки за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених витрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні інфляційних втрат та 3 % річних.
Звертає увагу, що нарахування процентів відбувалось на підставі п. 2.2 договору зі змінами, внесеними додатковими договорами, які підписані відповідачкою та є чинними. Отримання останньою оригіналу договору засвідчено її особистим підписом та наданими у суді першої інстанції поясненнями, а щодо обізнаності ОСОБА_1 про всі умови кредитного договору та їх прийняття свідчить сплата нею усіх передбачених платежів та неподання заяв щодо зміни умов кредитування.
На переконання позивача, твердження відповідачки про наявність кримінального провадження, у якому вона визнана потерпілою, не дає підстав для звільнення її від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки факт отримання нею кредитних коштів та розпорядження ними повністю доведений письмовими доказами, а матеріали досудового розслідування не можуть бути належними доказами у даній цивільній справі, оскільки у кримінальному провадженні досліджується заволодіння грошовими коштами довірителів ФФБ, а у даному випадку вимоги заявлені за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .
Стверджує про те, що комісія за надання кредиту встановлена п.п. 4.4.2.2 договору, який підписала відповідачка, підтвердивши тим самим отримання нею та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Направлення позичальнику 02 лютого 2021 року вимоги про дострокове повернення кредиту підтверджується наявними у справі описом вкладення, накладною та фіскальним чеком, і за наявною у банку інформації ОСОБА_1 із заявою про проведення реструктуризації не зверталась, хоча була повідомлена про таку можливість. 
Ухвалою від 12 жовтня 2021 року Чернігівський апеляційний суд призначив до розгляду дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 03 грудня 2021 року о 10 год (т. 2 а.с. 84). 
Порядок направлення судових повісток та повідомлень визначений ст. 128 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 5 даної норми судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
За правилами ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 надіслана 15 жовтня 2021 року на електронну адресу відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена нею у апеляційній скарзі та за допомогою якої відповідачка здійснювала спілкування з апеляційним судом (т. 2 а.с. 66-68). 16 жовтня 2021 року судова повістка доставлена до електронної скриньки, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (т. 2 а.с. 85).
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України та наведених обставин вважається належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи позовні вимоги АТ АКБ «Аркада», суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі письмовими доказами повністю доведений факт несвоєчасного повернення відповідачкою кредитних коштів та відсотків за їх використання у строки та у розмірах, визначених умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а надані позивачем виписки з особових рахунків ОСОБА_1 , які є первинними документами та відображають детальну інформацію про дату сплати і суму повернутих коштів, повністю підвереджують наявність та розмір кредитної заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували зроблений банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідачкою суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору.
Районний суд указав, що сплата позичальником кредитних коштів на протязі декількох років достеменно свідчить про її обізнаність з умовами кредитування та погодження з ними. Також суд визнав правомірним нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, указавши, що такі позовні вимоги не суперечать чинному законодавству та умовам укладеного договору у зв`язку з простроченням виконання фінансового зобов`язання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ АКБ «Аркада», яке у подальшому змінило свою назву на АТ АКБ «Аркада», з метою отримання кредиту для участі у Фонді фінансування будівництва з метою інвестування 74,63 кв.м, що складає 79,99% загальної площі однокімнатної квартири по фіксованій на дату укладання договору про іпотечний кредит вартості вимірної одиниці площі, згідно з договором про участь у ФФБ № 81832 від 04 серпня 2017 року, на строк 98 місяців з графіком рівномірного погашення кредиту (т. 1 а.с. 7).
11 серпня 2017 року між ПАТ АКБ «Аркада» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 81832, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 1 130 386,61 грн для участі у ФФБ з метою інвестування в житлове будівництво на строк до 01 жовтня 2025 року зі сплатою 10 % річних із щомісячним погашенням кредиту (т. 1 а.с. 8-13).
Цього ж дня укладено додатковий договір № 1 до договору про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року, у якому сторони погодили графік повернення кредиту (рівномірний) (т. 1 а.с. 150).
У цей же день ОСОБА_1 подала до ПАТ АКБ «Аркада» заяву, в якій просила перерахувати надані кредитні кошти в сумі 1 130 386,61 грн на рахунок НОМЕР_1 в даній банківській установі, а призначенням платежу зазначити «Внесення коштів за договором про участь у ФФБ від 04 серпня 2017 року за рахунок кредиту ОСОБА_1 , договір про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року. Без ПДВ» (т. 1 а.с. 144).
Перерахування позивачем вищезазначеної суми кредитних коштів на рахунок НОМЕР_1 підтверджується копією меморіального ордеру № 1 від 11 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 145).
Додатковими договорами № 2 та № 3 від 26 вересня 2019 року та від 07 лютого 2020 року внесені зміни до п. 2.2 до договору про іпотечний кредит № 81832 від 11 серпня 2017 щодо розміру відсотків на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, а саме: на період з 11 серпня 2017 року до 25 вересня 2019 року - в розмірі 10 % річних; на період з 26 вересня 2019 року до 31 грудня 2019 року - в розмірі 5 % річних; на період з 01 січня 2020 року до 06 лютого 2020 року - в розмірі 10 % річних; на період з 07 лютого 2020 року до 30 червня 2020 року - в розмірі 5 % річних; починаючи з 01 липня 2020 року - в розмірі 10 % річних (т. 1 а.с. 16, 17). 
Починаючи з вересня 2017 року, ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення кредиту, що підтверджується копіями платіжних доручень: від 05 вересня 2017 року на суму 1 574,51 грн; від 05 вересня 2017 року на суму 4 000 грн; від 20 вересня 2017 року на суму 2 690 грн; від 20 вересня 2017 року на суму 97,25 грн; від 27 вересня 2017 року на суму 1 500 грн; від 27 вересня 2017 року на суму 900 грн; від 03 жовтня 2017 року на суму 2 190 грн; від 13 жовтня 2017 року на суму 2 484,51 грн; від 14 листопада 2017 року на суму 9 290,85 грн; від 12 грудня 2017 року на суму 9 600,54 грн; від 11 січня 2018 року на суму 9 290,85 грн; від 13 лютого 2018 року на суму 9 600,54 грн; від 12 березня 2018 року на суму 9 290,85 грн; від 15 березня 2018 року на суму 309,69 грн; від 03 квітня 2018 року на суму 8 671,46 грн; від 10 травня 2018 року на суму 9 600,54 грн; від 15 червня 2018 року на суму 9 290,85 грн; від 10 липня 2018 року на суму 9 600,54 грн; від 31 липня 2018 року на суму 9 290,85 грн; від 14 серпня 2018 року на суму 9 600,54 грн; від 28 вересня 2018 року на суму 5 711 грн; від 09 жовтня 2018 року на суму 3 889,54 грн; від 30 жовтня 2018 року на суму 2 213 грн; від 05 листопада 2018 року на суму 7 387,54 грн; від 14 грудня 2018 року на суму 9 290,85 грн; від 31 грудня 2018 року на суму 10 000 грн; від 30 січня 2019 року на суму 10 000 грн; від 24 лютого 2019 року на суму 10 000 грн; від 22 березня 2019 року на суму 10 000 грн;від 22 квітня 2019 року на суму 10 000 грн; від 27 травня 2019 року на суму 10 000 грн; від 27 червня 2019 року на суму 22 000 грн; від 19 липня 2019 року на суму 8 000 грн; від 31 липня 2019 року на суму 10 000 грн; від 16 вересня 2019 року на суму 7 225,36 грн; від 17 вересня 2019 року на суму 17 000 грн; від 15 жовтня 2019 року на суму 15 319,72 грн; від 15 листопада 2019 року на суму 5 727 грн; від 15 листопада 2019 року на суму 13 580 грн; від ь16 грудня 2019 року на суму 19 392,61 грн; від 15 січня 2020 року на суму 9 000 грн; від 17 лютого 2020 року на суму 2 873,51 грн; від 30 квітня 2020 року на суму 1 000 грн; від 10 червня 2020 року на суму 1 000 грн (т. 1 а.с. 146-151, 153-190).
Списання коштів для часткового погашення кредиту та сплата процентів за договором від 11 серпня 2017 року підтверджується копіями меморіальних ордерів: від 30 січня 2019 року; від 28 лютого 2019 року; від 28 березня 2019 року; від 25 квітня 2019 року; від 30 травня 2019 року; від 27 червня 2019 року; від 19 липня 2019 року; від 31 липня 2019 року; від 01 серпня 2019 року; від 17 вересня 2019 року; від 15 жовтня 2019 року; від 15 листопада 2019 року; від 16 грудня 2019 року; від 15 січня 2020 року; від 17 лютого 2020 року; від 30 квітня 2020 року; від 10 червня 2020 року; від 06 вересня 2017 року; від 12 вересня 2017 року; від 20 вересня 2017 року; від 27 вересня 2017 року; від 02 жовтня 2017 року; від 04 жовтня 2017 року; від 13 жовтня 2017 року; 14 листопада 2017 року; від 12 грудня 2017 року; від 12 січня 2018 року; від 14 лютого 2018 року; від 15 березня 2018 року; від 15 березня 2018 року; від 11 квітня 2018 року; від 14 травня 2018 року; від 15 червня 2018 року; від 11 липня 2018 року; від 14 серпня 2018 року; від 12 вересня 2018 року; від 28 вересня 2018 року; від 09 жовтня 2018 року; від 02 листопада 2018 року; від 06 листопада 2018 року; від 06 листопада 2018 року; від 14 грудня 2018 року; від 03 січня 2019 року; від 30 січня 2019 року; від 30 січня 2019 року; від 28 лютого 2019 року; від 28 березня 2019 року; від 29 березня 2019 року; від 25 квітня 2019 року; від 25 квітня 2019 року; від 30 травня 2019 року; від 30 травня 2019 року; від 30 травня 2019 року; від 27 червня 2019 року; від 27 червня  2019 року; від 19 липня 2019 року; від19 липня 2019 року; від 31 липня 2019 року; від 16 вересня 2019 року; від 16 вересня 2019 року; від 17 вересня 2019 року; від 15 жовтня 2019 року; від 15 листопада 2019 року; від 15 листопада 2019 року; від 16 грудня 2019 року; від 16 грудня 2019 року; від 15 січня 2020 року; від 15 січня 2020 року (т. 1 а.с. 197-264).
З витягу з ЄРДР вбачається, що 04 квітня 2019 року до реєстру внесені відомості за фактом протиправної діяльності службових осіб ПАТ АКБ «Аркада», пов`язаної із нецільовим використанням коштів ФФБ, за цим фактом 05 квітня 2019 року зареєстроване кримінальне провадження № 42019000000000775 (т. 1 а.с. 117-120).
Відповідно до рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 25 вересня 2020 року № 1744 «Про початок процедури ліквідації АТ АКБ «Аркада» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації у АТ АКБ «Аркада» строком на три роки з 25 вересня 2020 року по 24 вересня 2023 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ АКБ «Аркада» Луньо І.В. (т. 1 а.с. 59).
У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів 02 лютого 2021 року уповноважений ФГВФО надіслав на ім`я відповідачки вимогу про сплату боргу, а саме, про дострокове повернення кредиту в сумі 1 021 398,53 грн та сплату процентів за користування кредитом, пені та інфляційних втрат за невиконання зобов`язань (т. 1 а.с. 18).
Згідно з наданим банком розрахунком станом на 01 березня 2021 року утворилась заборгованість, яка становить 1 123 527,54 грн, з яких: строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 832 916,41 грн; прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 188 482,12 грн; строкова заборгованість по відсоткам - 8 674,9 грн; прострочена заборгованість по відсоткам - 79 645,43 грн; штраф (пеня) за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 159,12 грн; 3 % річних за прострочення оплати кредиту - 2 982,76 грн; 3 % річних за прострочення оплати процентів - 978,39 грн; інфляційні втрати за прострочення оплати кредиту - 7 219,99 грн; інфляційні втрати за прострочення оплати відсотків - 2 468,42 грн (т. 1 а.с. 20-26).
Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у м. Києві від 15 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 42019000000000775 (т. 1 а.с. 115-166).
Звернувшись з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, АТ АКБ «Аркада» зазначало, що з лютого 2020 року відповідачкою не виконуються умови укладеного з нею договору про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 123 527,54 грн. Намагання вирішити з відповідачкою питання погашення заборгованості у досудовому порядку позитивних результатів не дало.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
У частині 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК  України. Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Приписами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТА КБ «Аркада» про стягнення заборгованості за договором.
Так, у справі встановлено, що 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до банківської установи з метою отримання кредиту для участі у Фонді фінансування будівництва на підставі договору про участь у ФФБ № 81832 від 04 серпня 2017 року. 
11 серпня 2017 року між ПАТ АКБ «Аркада» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 81832, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 1 130 386,61 грн для участі у ФФБ на строк до 01 жовтня 2025 року зі сплатою 10 % річних із щомісячним погашенням кредиту. Цього ж дня сторони погодили графік повернення кредиту, що відображено у додатковому договорі № 1.
У наданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечувала факт укладення 11 серпня 2017 року з АТ АКБ «Аркада» договору про іпотечний кредит (т. 1 а.с. 96-106). 
За умовами п. 4.4.3. договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами у строки, визначені договором, та повертати кредит відповідно до графіку повернення кредиту, узгодженого сторонами в додатковому договорі.
Відповідно до п. 5.1. цього договору позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти не пізніше дати, зазначеної в п.2.1. договору, шляхом поступового погашення своєї заборгованості за договором на рахунки в банку відповідно до графіку повернення кредиту, узгодженого сторонами в додатковому договорі, який є невід`ємною частиною договору. Днем повернення всієї суми кредиту є день внесення позичальником останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за договором.
У п. 6.7 договору сторони домовилися, що в разі несплати позичальником чергового платежу (суми нарахованих процентів та/або суми кредиту) протягом трьох календарних місяців після настання строку сплати, банк має право звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості (кредиту, процентів за користування кредитними коштами, пені та процентів за прострочку виконання позичальником своїх зобов`язань).
Додатковими договорами № 2 та № 3 від 26 вересня 2019 року та від 07 лютого 2020 року, які підписані відповідачкою, змінювався розмір відсотків на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, що був встановлений п. 2.2. договору про іпотечний кредит.
Надані позивачем виписки по рахункам позичальника за періоди: з 14 грудня 2017 року по 04 березня 2021 року, рахунок № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 28-30а), з 17 вересня 2019 року по 04 березня 2021 року, рахунок № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 31-33), з 11 серпня по 13 грудня 2017 року, рахунок № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 34-35), з 14 грудня 2017 року по 04 березня 2021 року, рахунок НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 36-50), з 17 вересня 2019 року по 04 березня 2021 року, рахунок № НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 51-53), з 14 грудня 2017 року по 04 лютого 2021 року, рахунок № НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 54-58) містять детальну інформацію про дату часткової сплати та розмір сплачених коштів, а також залишок заборгованості за кредитним договором, що, на думку колегії суддів, достеменно свідчить про підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та несвоєчасного виконання нею кредитних зобов`язань. Твердження відповідачки про неналежність поданих позивачем доказів на підтвердження наявної кредитної заборгованості не беруться до уваги апеляційним судом, з огляду на таке.
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку  господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
Таким чином, надані позивачем виписки по рахункам ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, є належними доказами наявної заборгованості відповідачки за договором про іпотечний кредит, підтверджують несвоєчасне погашення кредиту і повністю спростовують доводи останньої про відсутність заборгованості за кредитом, а тому висновок суду першої інстанції про наявність у матеріалах справи оригіналів первинних бухгалтерських документів, які підтверджують борг позичальника перед банком, є правильним.   
Заперечуючи проти стягнення з неї кредитної заборгованості, відповідачка фактично не погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості. Разом з тим, остання не надала зі свого боку жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитом або свого відповідного розрахунку заборгованості. Отже, наведені твердження відповідачки є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. 
Посилання скаржниці на те, що позивачем не надано оригіналу кредитного договору на підтвердження існування між нею та банком фактичних правовідносин, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, не беруться до уваги колегії суддів з огляду на те, що відповідно до п. 9.18 договору про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року договір укладений у трьох примірниках, які мають однакому юридичну силу, два з яких залишаються у банку, один - видається позичальнику. Факт отримання примірнику даного договору ОСОБА_1 засвідчила особистим підписом у договорі у відповідній графі. На переконання апеляційного суду, підписання відповідачкою договору та отримання його примірнику повністю свідчить про ознайомлення з інформацією про умови кредитування в банку, загальну вартість кредиту за цим договором та прийняття останньою запропонованих їй умов. Дійсність укладеного з АТ АКБ «Аркада» договору про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року ОСОБА_1 у судовому порядку не оспорювалась. 
З огляду на доведеність факту існування між сторонами грошового зобов`язання та обізнаність відповідачки з умовами кредитування, є хибними її твердження про неправомірність нарахування комісії, інфляційних втрат та 3 % річних. Так, п.п. 4.4.2.2. договору про іпотечний кредит передбачено, що позичальник зобов`язується внести на відповідний рахунок банку комісію за надання кредиту у розмірі 1,25 % від суми наданих кредитних коштів, яка у даному випадку становить 14 129,83 грн. Отже, визначена кредитним договором комісія є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями ЗУ «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору, а тому твердження відповідачки про порушення позивачем норм ЗУ «Про захист прав споживачів» є хибними.
Також відхиляються доводи апеляційної скарги про неправомірність нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки, як правильно указав суд першої інстанції, банк має право вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних з огляду на те, що нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України санкції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. 
У той же час, передбачені ст. 625 ЦК України відсотки за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі № 916/2889/13, на яку посилається відповідачка в обґрунтування своїх доводів стосовно неправомірності нарахування інфляційних втрат і 3% річних, не може бути застосована у даному спорі, враховуючи те, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 червня 2019  року у справі № 916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Апеляційний суд погоджується з наданим банком розрахунком інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення оплати кредиту і відсотків за договором про іпотечний кредит від 11 серпня 2017 року, які здійснені за період прострочення зобов`язання - з 18 лютого 2020 року по 28 лютого 2021 року, і стороною  відповідача належними доказами не спростовані.
Спростовуються матеріалами цивільної справи доводи відповідачки щодо відсутності доказів направлення їй досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, оскільки до позовної заяви банком додано як копію вимоги про дострокову сплату коштів із зазначенням суми боргу станом на 22 січня 2021 року та необхідними реквізитами для сплати, скеровану на ім`я ОСОБА_1 , так і докази її направлення відповідачці цінним листом (т. 1 а.с. 18-19).
Не заслуговують на увагу апеляційного суду твердження ОСОБА_1 про неодноразове звернення до АТ АКБ «Аркада» із заявами про зменшення відсоткової ставки та реструктуризацію фінансових зобов`язань з продовженням строків дії договору, оскільки як зменшення відсоткової ставки, так і реструктуризація зобов`язання, є правом, а не обов`язком позивача. 
Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_1 посилається на те, що позивач, заявивши вимогу про стягнення з неї кредитної заборгованості, залишив поза увагою п. 6.7.2 договору, відповідно до якого може звернути стягнення на предмет іпотеки - майнові права на квартиру шляхом повного виконання основного зобов`язання за рахунок коштів, внесених нею до ФФБ, проте звернувся з позовом про стягнення заборгованості. 
У той же час, колегія суддів зважає на те, що згідно з п. 6.7 договору сторони домовилися про те, що в разі несплати позичальником чергового платежу протягом трьох календарних місяців після настання строку сплати, банк має право: видати наказ про примусову оплату боргового зобов`язання на підставі ст. 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»; задовольнити свої вимоги дострокового виконання основного зобов`язання за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог банку, в порядку, встановленому законодавством, у тому числі, звернути стягнення на предмет іпотеки; звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та дострокове стягнення всієї суми заборгованості; звернутися до суду з позовом про припинення дії договору та дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Отже, за умовами договору банк наділений правом вибору одного зі способів захисту свого порушеного права, тому, у даному випадку обрання позивачем саме такого способу захисту та звернення з відповідним позовом до суду не суперечить умовам укладеного договору.
Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що визнання ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні № 42019000000000775, яке зареєстроване 05 квітня 2019 року у ЄРДР за фактом протиправної діяльності службових осіб ПАТ АКБ «Аркада», пов`язаної із нецільовим використанням коштів ФФБ, не має правового значення при розгляді даної справи, оскільки наявними у матеріалах справи доказами повністю підтверджується факт отримання відповідачкою коштів за кредитним договором та розпорядження ними. Крім того, матеріали досудового розслідування не можуть бути визнані належними доказами у даній справі, оскільки у наведеному кримінальному провадженні досліджується заволодіння грошовими коштами довірителів ФФБ, а у даній справі предметом розгляду є невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.    
Не мають правового значення для вирішення даного спору пояснення ОСОБА_1 про те, що права вимоги за договором про іпотечний кредит № 81832 від 11 серпня 2017 року позивачем продано на електронних торгах, оскільки наведені події відбулись після ухвалення рішення судом першої інстанції, а отже не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про наявність у банку права вимагати стягнення існуючої суми боргу через неналежне виконання відповідачкою зобов`язання. 
Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для  задоволення позовних вимог АТ АКБ «Аркада» про стягнення заборгованості за договором кредиту. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення.                     
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року. 

Головуючий:                                                     Судді: