ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/7502/21 пров. № А/857/15224/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Матковської З.М. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.07.2021р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2021р. представник ОСОБА_4 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_2 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді та призначення виплати ОСОБА_2 , судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 % від заробітної плати працюючого судді – протиправними; зобов`язати пенсійний орган здійснити ОСОБА_2 , судді у відставці господарського суду Львівської обл., перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 04.06.2020р. в розмірі 56 відсотків грошового утримання, із врахуванням стажу 23 років 05 місяців 04 дні, без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.22-23).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_2 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді та призначення виплати ОСОБА_2 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 % від заробітної плати працюючого судді; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_2 , судді у відставці господарського суду Львівської обл., перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 04.06.2020р. в розмірі 56 відсотків грошового утримання, з врахуванням стажу 23 років 05 місяців 04 дні, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с.34-38).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.41-43).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 04.06.2020р.
Відповідно до абз.1 п.2 Розділу І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 25.01.2008р., щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 звільнено з посади судді господарського суду Львівської обл. 04.06.2020р. (наказ господарського суду Львівської обл. № 05-06/47 від 04.06.2020р.), щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_2 призначено з 05.06.2020р.
В частині врахування до стажу судді професійної діяльності, що давав право на призначення на посаду судді, вказує на те, що відповідно до змісту ст.137 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» стаж роботи (професійної діяльності) зараховується до стажу, що дає право для призначення на посаду судді, а не безпосередньо до суддівського стажу, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.
Оскільки стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді господарського суду Львівської обл. становить 18 років 05 місяців 05 днів (з 02.01.2002р. по 04.06.2020р.), тому пенсійним органом проведено призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % х 124858 грн. 80 коп. = 62429 грн. 40 коп.).
Враховуючи вищевикладене, правові підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи з 01.08.1995р. по 29.12.2001р. у Західноукраїнському колегіумі, проведення перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 56 % заробітної плати судді, є відсутніми.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. про розгляд справи в присутності сторін (а.с.44), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апелянтом подану апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі. Позиція відповідача наведена у відзиві на позов, в поданій апеляційній скарзі.
Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не убачає.
          Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів ч.2 ст.137 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Таким чином, відповідачем протиправно призначено грошове утримання у розмірі 50% суддівської винагороди, без врахування до стажу судді періоду професійної діяльності, що давав право на призначення на посаду судді, а саме з 01.08.1995р. по 29.12.2001р. у «Західноукраїнському колегіумі».
Вказаний період повинен бути зарахований до стажу роботи позивача на посаді судді, та відповідно довічне грошове утримання повинно становити 56 % суддівської винагороди.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, згідно з Указом Президента України № 1205/2001 від 10.12.2001р. «Про призначення суддів» ОСОБА_2 призначено на посаду судді господарського суду Львівської обл. строком на п`ять років.
Наказом № 1-К від 02.01.2002р. ОСОБА_2 зараховано до штату господарського суду Львівської обл.
Після закінчення п`ятирічного строку перебування на посаді судді постановою Верховної Ради України № 625-V від 08.02.2007р. ОСОБА_2 відповідно до п.27 ч.1 ст.85, ч.1 ст.128 Конституції України обрано на посаду судді безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя України № 1661/0/15-20 від 02.06.2020р. ОСОБА_2 звільнено з посади судді господарського суду Львівської обл. у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.8-9).
05.06.2020р. згідно рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 913080184091 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 18 років 05 місяців 05 днів (а.с.16-17).
30.03.2021р. представник позивача звернувся до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою, в якій просив здійснити на користь позивача перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці з 04.06.2020р. в розмірі 56 відсотків грошового утримання із врахуванням стажу 23 роки 05 місяців 04 дні (а.с.18).
Згідно відповіді пенсійного органу № 4668-3721/Г-52/8-1300/21 від 23.04.2021р. правові підстави для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 56 відсотків не має (19).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Також у ст.126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (п.4 ч.5 цієї статті).

На момент виникнення спірних правовідносин, право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці визначав Закон України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів».

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 05.06.2020р., позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ст.142 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів».
За приписами ст.142 цього Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Мотивуючи наявність права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно не враховано період її роботи з 01.08.1995р. по 29.12.2001р. у навчальному закладі «Західноукраїнський колегіум».

Згідно з ст.116 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ст.137 вказаного Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Поряд з цим, відповідно до ст.22 Закону України № 1142-XII від 04.06.1991р. «Про господарські суди», чинної на час призначення позивача на посаду судді, право на зайняття посади судді апеляційного господарського суду, а також господарського суду Автономної Республіки Крим, господарських судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_2 , остання упродовж з 01.08.1995р. по 29.12.2001р. працювала викладачем по спеціальності «Правознавство», деканом юридичного факультету (5 років 00 місяців 00 днів), а з 02.01.2002р. по 04.06.2020р. - суддею господарського суду Львівської обл. (18 років 05 місяців 04 дні).
Таким чином, загальний стаж ОСОБА_2 складає 23 роки 05 місяців 04 дні.

При вирішенні даного спору по суті, суд першої інстанції вірно врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 30.05.2019р. у справі № 9901/805/18, відповідно до яких частину другу ст.137 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Таким чином, відповідачем протиправно призначено грошове утримання у розмірі 50 % суддівської винагороди, без зарахування до стажу судді періоду професійної діяльності, що давав право на призначення на посаду судді, а саме з 01.08.1995р. по 29.12.2001р. у навчальному закладі «Західноукраїнський колегіум».
Вказаний період повинен бути зарахований до стажу роботи позивача на посаді судді, та відповідно довічне грошове утримання повинно становити 56 % суддівської винагороди.

Водночас, під час вирішення наведеного спору, судом першої інстанції невірно визначено час, з якого належить здійснити перерахунок та виплату спірного щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Так, відповідно до наказу господарського суду Львівської обл. № 05-06/47 від 04.06.2020р. ОСОБА_2 звільнено з посади судді господарського суду Львівської обл. з 04.06.2020р. у зв`язку із поданням заяви про відставку (а.с.10).
Виплата щомісячного грошового утримання позивачу призначена пенсійним органом з 05.06.2020р.

Згідно з п.2.2. розділу ІІ Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р., днем звільнення вважається останній день роботи.
Відповідно до п.п.2 і 3 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затв. постановою  правління ПФ України № 301 від 25.01.2008р. (у редакції постанови правління ПФ України № 5-1 від 20.03.2017р.), щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням.
Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі IIІ цього Порядку.

Таким чином, оскільки звільнення позивача з посади судді господарського суду Львівської обл. мало місце 04.06.2020р. (фактично останній робочий день), пенсійним органом виплата грошового утримання проводиться з 05.06.2020р., позивач не покликалася на помилковість визначення початку виплати спірного утримання, тому правові підстави для зміни дати початку такої виплати не убачаються.
Також задовольняючи позовні вимоги в цій частині, судом не наведеного будь-якого правового обґрунтування для зміни дати початку виплати грошового утримання, хоча про наведену обставину відповідач зазначав у поданому відзиві на позов (а.с.26-30).

Отже, в цій частині висновки суду не відповідають вимогам чинного законодавства.

Окрім цього, згідно заявлених позовних вимог ОСОБА_2 просила здійснити перерахунок та виплату грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру.
Згідно рішення суду першої інстанції вимоги позивача в цій частині не знайшли свого належного вирішення, при цьому сам позов фактично був задоволений лише частково.
Водночас, така вимога носить перспективний характер і заявлена на майбутнє, оскільки спірний перерахунок пенсійним органом не проводився, а тому її вирішення буде передчасним.
Такий висновок слідує також з того, що у відзиві на позов відповідач не заперечував заявлені вимоги, які стосуються необмеження розміру грошового утримання. З цієї позиції можна зробити логічний висновок, що позовні вимоги про захист наведеного права не були предметом правовідносин, з яких виник спір.
Сторони не висловили протилежних позицій з наведеного питання, що є очевидним свідченням відсутності спору щодо цих аспектів перерахунку грошового утримання. Відтак, ці позовні вимоги слід вважати передчасними.

          Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.
За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню ГУ ПФ України у Львівській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки його висновки в частині повного задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021р. в адміністративній справі № 380/7502/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_2 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, та призначення виплати ОСОБА_2 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 (п`ятдесят) % від заробітної плати працюючого судді.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. здійснити ОСОБА_2 , судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 05.06.2020р. в розмірі 56 (п`ятдесят шість) відсотків грошового утримання, з врахуванням стажу роботи на посаді судді 23 років 05 місяців 04 дні, а також раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.10.2021р.