ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/581/21  Номер провадження 22-ц/814/2289/21	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Кривчун Т.О., Чумак О.В.,
секретар Зеленська О.І.,
з участю ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2021 року, постановлену суддею Самойленко Л.М.,
у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу Семенівського районного суду Полтавської області від 07 липня 2021 року таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
23.07.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаною заявою в якій просить: визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Семенівського районного суду Полтавської області від 07.07.2021 у справі №547/581/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття; заборонити державним виконавцям Семенівського РВ ДВС Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) приймати указаний судовий наказ до виконання до розгляду цієї заяви.
Заява обґрунтована тим, що із 10.08.2002 він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням суду від 02.09.2020 (справа №547/626/20). Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Місце проживання дітей не було визначено рішенням суду та фактично діти продовжили проживати разом із ним, батьком, за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають на його утриманні. 
Із наведених підстав вважає, що судовий наказ від 07.07.2021 у справі №547/581/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей виданий помилково, за відсутності у останньої права вимоги, а у нього, ОСОБА_1 , - обов`язку їх сплачувати. На підставі ст.432 ЦПК України просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18.08.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу Семенівського районного суду Полтавської області від 07.07.2021 у справі №547/581/21 таким, що не підлягає виконанню – відмовлено. 
Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявником не доведено наявність достатніх підстав для застосування ч.2 ст.432 ЦПК України, тоді як добровільне виконання заявником свого обов`язку по утриманню доньок на даний час не є гарантією виконання покладеного на нього обов`язку в майбутньому.
ОСОБА_1 не погодився із ухвалою районного суду та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме, ч.ч.1-3 ст.181, ч.5 ст.183 СК України, та процесуального права – ч.2 ст.160, ч.2 ст.432 ЦПК України, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Із підстав, попередньо викладених у заяві, доводить, що видача судового наказу про стягнення аліментів передбачає обов`язкову наявність у заявника права вимоги. Відтак, для отримання судового наказу про стягнення аліментів має бути встановлений факт проживання заявника з дітьми, окремо від іншого з батьків, з якого намагаються стягнути аліменти. 
У спірних правовідносинах місце проживання дітей не визначено за жодним із батьків та, як встановлено судом першої інстанції, батьки і діти проживають в одній квартирі, тобто мають спільний побут, а тому стягувач ОСОБА_2 не має права вимоги до боржника, який в добровільному порядку утримує дітей. Також з наведених підстав вважає, що у цій справі питання стягнення аліментів має вирішуватися в порядку позовного, а не наказного провадження.
Зазначає, що за змістом ст.432 ЦПК України перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не є вичерпним та, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 доводить, що саме на суд покладено обов`язок встановити з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. При цьому суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Вважає, що визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не матиме наслідком порушення прав дітей та не позбавлятиме стягувача права на повторне звернення до суду із відповідною вимогою, в тому числі в порядку позовного провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5,6/
Згідно довідок виконавчого комітету Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області №3111 від 22.04.2021 та №5311 від 16.07.2021: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; в складі сім`ї: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.4,24/, що також підтверджується актом обстеження, складеного депутатом Семенівської селищної ради Голодним В.П./а.с.73/
Відповідно до договору №МСД-9-2019-062 від 31.07.2019 про надання освітніх послуг, укладеного між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), для ОСОБА_3 , виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги на денній формі строком навчання три роки за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю 081 «Право». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 40 500,00 грн. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 13 500,00 грн. (п.9 договору)./а.с.25/ Факт оплати ОСОБА_1 освітніх послуг підтверджується квитанціями від 31.08.2020 №0.0.18198583941 на суму 6 750,00 грн.; від 03.04.2021 №0.0.2039419718.1 на суму 6 750,00 грн./а.с.26/
На підставі договору найму житлового приміщення №100 від 28.08.2019, за згодою батька ОСОБА_1 , ОСОБА_3 прийняла у строкове платне користування згідно виданого ордеру частину житлового приміщення в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.27/ За проживання в гуртожитку ОСОБА_1 сплатив 1 960,00 грн. згідно квитанції від 28.08.2019 № П3208 та 2 744,00 грн. згідно квитанції від 17.06.2020 №0.0.1738916166/а.с.28/
ОСОБА_1 сплачено на лікування ОСОБА_4 6 000,00 грн./а.с.29/ та 24 500,00 грн. на лікування ОСОБА_3 /а.с.30/; надано докази на оплату комунальних послуг/а.с.31-35/
За заявою ОСОБА_2 , Семенівським районним судом Полтавської області видано судовий наказ від 07.07.2021 (справа №547/581/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 227,00 грн. судового збору в дохід держави./а.с.11-12/
В судовому засіданні за клопотання заявника допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що проживає у квартирі з батьками та молодшою сестрою. Підтвердила, що батько переказує кошти на її із сестрою утримання, сплачує за навчання та лікування. Також підтвердила участь матері в її матеріальному утриманні./а.с.76/
Відмовляючи у визнанні судового наказу таким, що не підлягає виконанню, районний суд виходив із того, що заявником не спростовано того факту, що стягувачка ОСОБА_2 проживає разом із дітьми, піклується про них та утримує їх в межах своїх доходів. При цьому надання заявником матеріальної підтримки донькам в даний час не спростовує обов`язку батька по утриманню дітей в майбутньому, а наведені ним обставини не підпадають під перелічені у цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із ухвалою суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права і обставин справи на свою користь.
Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
З огляду на викладені норми процесуального права та встановлені районним судом фактичні обставини, колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю у стягувача права вимоги, оскільки у спірних правовідносинах місце проживання дітей не визначено за жодним із батьків, які разом із дітьми проживають в одній квартирі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до довільного тлумачення заявником положень ч.5 ст.183 СК України на власну користь. 
При цьому колегія суддів приймає до уваги, що стягнення аліментів присуджено на майбутній термін до досягнення старшою дитиною повноліття, відтак, на даний час, фактичне проживання за однією адресою колишнього подружжя та спільних дітей, на утримання яких із заявника стягуються аліменти, та добровільне виконання ним зазначеного обов`язку, до видачі судового наказу, не звільняє його від виконання покладеного обов`язку в майбутньому згідно оскаржуваного наказу.
Судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим до виконання, що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей та не матиме наслідком подвійного стягнення щодо заявника. 
Посилання заявника у доводах апеляційної скарги на наявність спору про право, як підстави вирішення питання стягнення аліментів у порядку позовного провадження, не має наслідком застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.432 ЦПК України та є самостійною підставою скасування судового наказу за заявою боржника в порядку ст.170 цього Кодексу. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона постановлена на підставі повного з`ясування фактичних обставин, вірно встановлених правовідносин сторін та правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30.09.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Т.О. Кривчун

О.В. Чумак