ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/1379/21 пров. № А/857/11988/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі №380/1379/21 (головуюча суддя Клименко О.М., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, стягнення індексації грошового забезпечення,- 

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив: а) визнати протиправними дії відповідача - Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року;
б) стягнути з Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року у сумі 131897,05 грн.;
в) стягнути з відповідача Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 1961,28 грн, сплачені за проведення судово-економічної експертизи.
Рішенням від 17 травня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо неправильного нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року.
Зобов`язав Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року, з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог суд відмовив.
У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витрат, пов`язаних з проведенням судово-економічної експертизи № 4119 від 02 липня 2020 року у розмірі 1961,28 грн  також відмовив.  
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що виплата індексації грошового забезпечення позивача здійснювалася виключно на підставі діючого законодавства України. Так, до грудня 2015 року при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення заробітної плати працівників відповідно до пункту 5 Порядку №1078 використовувався такий термін як базовий місяць, який визначався для кожного працівника окремо. Щодо позивача таким визначено серпень 2015 року, в якому збільшився розмір складової його грошового забезпечення – окладу за військове звання.
За період з березня 2018 року по листопад 2019 року відповідач здійснював нарахування індексації грошового забезпечення позивача з врахуванням березня 2018 року як місяця, в якому відбулося підвищення грошового доходу позивача. Оскільки перевищення індексу споживчих цін у 103 % відбулося в листопаді 2018 року, отже лише в грудні 2018 року військовослужбовці набули право на індексацію грошового забезпечення. 
Таким чином, апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо застосування січня 2008 року як базового при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки такі висновки суперечать нормам, зокрема Порядку 1078 в редакціях, чинних на час спірних періодів. Також вважає, що нарахування суми індексації за період з березня 2018 по листопад 2019 року відбулося з дотриманням норм Порядку 1078.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. 
На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що з 11.03.2015 по 22.11.2019 року позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на фінансовому забезпеченні у Львівському обласному військовому комісаріаті (на день звільнення займав посаду начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу).
Відповідно до наказу командувача оперативного командування ,,Захід” (по особовому складу) від 01 листопада 2019 року № 538, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом ,,к” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу”.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 22 листопада 2019 року № 140 позивача з 22 листопада 2019 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5775/20 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із січня 2016 року по листопад 2018 року включно, за жовтень 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року, із врахуванням виплачених сум. У задоволенні інших вимог позовної заяви відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5775/20 – без змін.     
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5775/20 Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 11373,85 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення на колишнього військовослужбовця майора ОСОБА_1 (а.с.26, зворот). 
Згідно з листом Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 191 від 12 січня 2021 року (а.с.26) кошти на індексацію грошового забезпечення в сумі 11203,24 грн. зараховані ОСОБА_1 платіжним дорученням від 21 грудня 2020 року № 2550 на його картковий рахунок.
При цьому, відповідно до довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення на колишнього військовослужбовця майора ОСОБА_1 (а.с.26, зворот) базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення визначено серпень 2015 року.   
Позивач, вважаючи, що відповідач при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5775/20 неправильно визначив базовий місяць, що призвело до її виплати у меншому розмірі, звернувся з цим адміністративним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року у сумі 131897,05 грн. 
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року відповідач неправильно нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення у зв`язку з неправильним визначенням базового місяця за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, та не вирішив питання про наявність у позивача права на виплату індексації у місяці підвищення грошового доходу (березень 2018 року), а також на виплату визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації, як зазначено у позовній заяві) відповідно до вимог абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 за період з березня 2018 року по 22 листопада 2019 року.  
Рішення  суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає справу в частині вирішення зазначених позовних вимог.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає  Закон України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII  (далі - Закон №2011-XII). 
Згідно зі  статтею 9 Закону №2011-XII  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої  статті 9 Закону №2011-XII  визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені  Законом України ,,Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282-XII  (далі  Закон №1282-XII).
За визначенням, наведеним в  статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення  - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини першої  статті 2 Закону №1282-XII  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Стаття 4 Закону №1282-XII  визначає підстави для проведення індексації. Згідно з частиною першою статті 4, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 – 101%) .
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга  четверта  статті 4 Закону №1282-XII).
Частиною другою  статті 5 Закону №1282-XII  визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша  статті 9 Закону №1282-XII).
Відповідно до норм  статті 6 Закону №1282-XII  у разі виникнення обставин, передбачених  статтею 4 цього Закону  грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення  визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078  затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі  Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 11 Порядку №1078,  в редакції до 01.12.2015, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078,  в редакції до 01.12.2015, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1013 ,,Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі  Постанова №1013),  яка набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї  постанови  застосовується з 01.12.2015.
Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015  до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:
,, 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру”.
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пп. 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Таким чином, з аналізу зазначених правових норм  слід дійти висновку, що індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. 
При цьому, колегія суддів наголошує, що важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий «базовий» місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого «порогу»), визначеного законом.
Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:
- 101 відсоток  за період до 01.01.2016 (частина перша  статті 4 Закону №1282-XII  в редакції, що діяла до 01.01.2016);
- 103 відсотки  за період після 01.01.2016 (частина перша  статті 4 Закону №1282-XII  зі змінами, внесеними  Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, «базовим» місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:
(1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або
(2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається «базовим» при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки «базовим» місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.
Як правильно встановив суд першої інстанції з довідки про суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року нарахування індексації проводилося з врахуванням серпня 2015 року як базового. 
Проте позивач вважав, що базовим місяцем за вказаний період повинен бути січень 2008 року. З оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів вбачає, що останній визнав таку позовну вимогу обґрунтованою.
Таким чином, спірним у цій справі є правильність визначення відповідачем «базового» місяця для здійснення нарахування позивачу індексації грошового забезпечення.
Оцінюючи обґрунтування суду першої інстанції про те, що визначення «базового» місяця залежить від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року відповідно до Постанови №1294, тому цей місяць є «базовим» для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, суддів звертає увагу на наступне. 
Як вже зазначалося вище, відповідно до норм Порядку №1078 в редакції, що діяла до грудня 2015 року, «базовим» місяцем вважався місяць, в якому відбулося, зокрема,  зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок будь-яких постійних складових зарплати чи грошового забезпечення).
З прийняттям  Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015, початок обчислення зростання індексу споживчих цін пов`язується з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.
З 01.12.2015 для проведення індексації необхідно встановити місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не складових заробітної плати, в даному випадку грошового забезпечення.
Оскільки з моменту набрання чинності пунктом 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 посадові оклади військовослужбовців підвищилися з 01.03.2018, коли набрала чинності  постанова КМУ ,,Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року №704, березень місяць 2018 року є місяцем підвищення доходу, а тому враховується як «базовий» з 01.03.2018.
В контексті наведених правових норм та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає правильним застосування серпня 2015 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, оскільки вказаний вище місяць був визначений як останній базовий місяць у зв`язку з підвищенням складових грошового забезпечення позивача відповідно до норм Порядку 1078, що діяли до 01.12.2015. 
Застосування березня 2008 як базового можливе лише за умов, визначених пунктом 10-2 Порядку №1078 у редакції Постанови № 1013, який застосовується з 01 грудня 2015 року, та яким передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за матеріалами справи не встановлено переведення позивача з 01 грудня 2015 року на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, що слугувало б підставою для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати позивача, враховуючи оклад за посадою, яку займає працівник станом на січень 2008 року, про що вказує позивач.
Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця січень 2008 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з  01.03.2018 по 22.11.2019, колегія суддів вказує наступне.
З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 посадовий оклад позивача підвищився у березні 2018 року.
Водночас відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Водночас, відповідно до вимог Закону України ,,Про індексацію грошових доходів населення” та Порядку № 1078, обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця. 
З апеляційної скарги колегія суддів вбачає, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації з березня 2018 року, врахував лише перевищення порогу індексації, проте  безпідставно оминув норми вказаних абзаців пункту 5 Порядку № 1078 у частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року.
З огляду на викладене, оскільки за вказаний період відповідач не вчинив дій, передбачених абз.4, 6 пункту 5 Порядку №1078, нарахована сума індексації за наступний період, а саме – з грудня 2018 року по листопад  2019 року колегією суддів ставиться під сумнів з точки зору правильності та повноти її нарахування. 
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року з урахуванням березня 2018 року, як місяця, у якому відбулося підвищення, відповідно до вимог Порядку № 1078.
Підсумовуючи наведене, адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню лише в частині позовних вимог.
Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині задоволених позовних вимог. 
В силу приписів  ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а тому визнає правильним скасувати рішення  суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.  
Керуючись ст. ст. 243,  310, 315, 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі №380/1379/21 в частині визнання протиправними дій  та зобов`язання Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 22 листопада 2019 року, з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, та ухвалити в цій частині нову постанову.
Визнати протиправними дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо неправильного нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року.
Зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року, з урахуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 02.11.2021.