ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №523/11936/19
Апеляційне провадження № 22-ц/813/2609/21 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року, постановлене під головуванням судді Кисельова В.К., 
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та відзиви на позов
У липні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» (далі-ТОВ «ФК «Оріон») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі-ПАТ «Дельта Банк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Закупки.пром.уа» (далі-ТОВ «Закупки.пром.уа») про визнання результатів відкритих електронних торгів (аукціону) недійсними. 
Позов обґрунтовано тим, що 18 липня 2019 року на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) про затвердження умов продажу від 24 квітня 2019 року № 444 відбулися відкриті електронні торги (аукціон) з продажу активу ПАТ «Дельта Банк», який перебуває в процесі ліквідації, а саме: права вимоги за кредитним договором № 52/ПС-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним ПАТ «Дельта Банк» з фізичною особою (відомості про фізичну особу банком розголошені не були), в якості забезпечення по вказаному вище кредитному договору виступало нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля-бар, загальною площею 183,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Початкова ціна лоту складала 647 212,79 грн.
ТОВ «ФК «Оріон» зареєструвалося для участі у вказаних вище відкритих електронних торгах (аукціоні). Разом з тим, для участі у відкритих торгах (аукціоні) через електронний майданчик оператора ТОВ «Закупки.пром.уа» зареєструвалася фізична особа ОСОБА_1 , яка в подальшому й стала переможцем за результатами проведення вказаних відкритих торгів (аукціону). За позицією позивача, сам факт реєстрації фізичної особи для участі у відкритих торгах (аукціоні), на продаж в яких виставляється такий банківський актив (майно) як право вимоги за кредитним договором, а також участь даної фізичної особи, є незаконним, так само як і їх результати.
Позивач зазначав, що майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах, в яких можуть брати участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи, тобто обмежене коло фізичних та юридичних осіб. Банк не може передати свої права та обов`язки кредитодавця по кредитному договору фізичній особі, оскільки кредитодавцем по кредитному договору може бути лише банк або інша фінансова установа. Участь фізичної особи у відкритих торгах (аукціоні), лотом на яких є право вимоги по кредитному договору, і за результатами якого необхідно фактично замінити сторону у зобов`язанні, не направлена на реальну передачу права вимоги за кредитним договором, оскільки заміна банку на фізичну особу в якості кредитодавця в кредитному договорі суперечить діючому законодавству. Вважає, що реєстрація фізичної особи - відповідачки ОСОБА_1 для участі у відкритих торгах (аукціоні) та в подальшому перемога її за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) суттєво порушує права ТОВ «ФК «Оріон», яка будучі фінансовою установою, зайняла друге місце у торгах.
       Позивач зауважив, що правовідносини, що виникли між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , зокрема: передача права вимоги по кредитному договору за ціною 300 000 грн., що є суттєво нижчою за сам борг 647 212,79 грн., містять істотні умови договору факторингу, оскільки вказана різниця є платою за договором факторингу як плата за надану фінансову послугу. Вказане свідчить, що в подальшому між сторонами повинен бути укладений саме договір факторингу, а не договір про відступлення права вимоги. Фізична особа не може бути стороною договору факторингу.
За позицією позивача, допущені порушення на етапі підготовки до відкритих торгів (аукціону), а саме: прийняття заяви на участь в аукціоні від фізичної особи ОСОБА_1 та на етапі проведення торгів (аукціону) за участю даної фізичної особи, яка фактично не могла приймати участь в торгах, оскільки не може бути ані кредитодавцем в кредитному договорі, ані фактором в договорі факторингу, що свідчать про порушення вимог матеріального права та тягне за собою визнання недійсними результатів відкритих торгів (аукціону).
На підставі наведеного, позивач просив суд визнати недійсними результати відкритих торгів (аукціону), які відбулися 18 липня 2019 року з продажу активу ПАТ «Дельта Банк», а саме: права вимоги за кредитним договором № 52/ПС-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним ПАТ «Дельта Банк» з фізичною особою, згідно яких перемогла фізична особа - ОСОБА_1 , та які оформлені протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2019-05-29-000223-b (т.1 а.с.2-9).
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 02 липня 2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, ДП "Прозорро.продажі", ОСОБА_2 (боржник за договором кредиту та іпотекодавець за договором іпотеки) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) т.3 а.с.89-91.
У відзиві на позов відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що вона була правомірно допущена до участі в електронних торгах, оскільки правовідносини виникли з договору відступлення права вимоги, а не договору факторингу, тому вона не повинна мати будь-якого дозволу або ліцензії для укладення даного договору (т.1 а.с.64-71).
У відзиві на позов ПАТ «Дельта Банк» позовні вимоги не визнало, посилаючись на те, що фактично між банком та ОСОБА_1  укладений договір купівлі-продажу прав за кредитним договором на підставірезультатів відкритих торгів (аукціону), які відбулися 18 липня 2019 року, лотом на яких було право вимоги за кредитним договором № 52/ПС-05/06 від 10 травня 2006 року, а не договір факторингу. В зв`язку з чим, укладення даного договору не потребує набуття статусу фінансової установи (т.1 а.с.193-195). 
У відзиві на позов ТОВ «Закупки.пром.уа» позовні вимоги не визнало, посилались на те, що будь-яких перешкод для участі в електронних торгах ОСОБА_1 не було, оскільки за чинним законодавством потенційним покупцем може бути як юридична, так і фізична особа. Данні правовідносини виникли з договору цесії, тобто договору відступлення права вимоги (т.1 а.с.202-206). 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб  позов не визнав, посилаючись на те, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними. Зазначав, що спірні торги проведені у відповідності до норм діючого законодавства, що договори про відступлення права вимоги, укладені за результатами проведення електронних торгів, не можуть бути договорами факторингу. Потенційним покупцем може бути як юридична, так і фізична особа. За відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі - продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №922/5334/15, Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі 161/5127/17 (т.2 а.с.145-150).
Треті особи: ДП «Прозорро.продажі», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правом відзиву на позов не скористалися. 

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року позов залишено без задоволення та стягнуто з ТОВ «Оріон» на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 700 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, щожодних підстав для визнання недійсним  результатів відкритих електронних торгів (аукціону), які відбулися 18 липня 2019 року з продажу активу ПАТ «Дельта-Банк», відповідно до вимог ст.ст. 203,214 ЦПК України позивачем не доведено. 
Під час розгляду справи суд застосував правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 та у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/144/17 (т.3 а.с.196-206). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзивів на неї
       В апеляційній скарзі адвокат Згода О.О. в інтересах ТОВ «ФК «Оріон», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі (т.3 а.с.213-226).
       На обґрунтування скарги, крім доводів, які містяться у позові, зазначив про неврахування судом, що: 
-при проведенні торгів (аукціону) надані переваги фізичній особі, яка не мала право участі у ньому відповідно до вимог ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Банк не може передати свої права та обов`язки кредитодавця по кредитному договору фізичній особі. Участь фізичної особи у відкритих торгах (аукціону), лотом на яких є право вимоги по кредитному договору, і за результатами його необхідно фактично замінити сторону у зобов`язанні, не направлена на наступления реальної передачі права вимоги за кредитним договором, оскільки заміна банку на фізичну особу в якості кредитодавця в кредитному договорі суперечить діючому законодавству. ОСОБА_1 не могла прийняти участь у даних торгах (аукціоні), в зв`язку з тим, що оборот майна банку, яке реалізовувалось, в даному випадку є обмеженим об`єктним складом учасників кредитного договору. Також ОСОБА_1 не може придбати право вимоги боргу та стати кредитодавцем в кредитному договорі, оскільки це суперечить законодавству, а отже й не могла бути зареєстрована як потенційний покупець у відкритих торгах (аукціоні), приймати в ньому участь та стати переможцем;
-правовідносини, які виникли між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , а саме передача ПАТ «Дельта Банк» фізичній особі ОСОБА_1 права вимоги по кредитному договору від 10 травня 2006 року за ціною 300 000 грн., що є суттєво нижчою за борг по вищевказаному кредитному договору, який складає 647 212,79 грн., містять істотні умови договору факторингу, оскільки вказана різниця є платою за договором факторингу як плата за надану фінансову послугу, що свідчить про те, що в подальшому між сторонами повинен бути укладений саме такий договір, а не договір про відступлення права вимоги;
-за п.11 ч.1 ст. 4 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ, і аж ніяк не може бути фізичною особою, оскільки фізична особа не входить до суб`єктного складу договору факторингу;
- порушення порядку організації будь-якого з етапів аукціону з продажу майна банку, що ліквідується, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому;
- порушення допущенні на етапі підготовки до відкритих торгів (аукціону), а саме прийняття заяви на участь в аукціоні від фізичної особи ОСОБА_1 , та на етапі проведення торгів (аукціону) за участю фізичної особи, яка фактично не могла приймати участь в торгах, оскільки не може бути ані кредитодавцем в кредитному договорі, ані фактором в договорі факторингу, є підставою для визнання торгів недійсними;
-у торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи;
-у відкритих торгах по продажу майна банку, який ліквідується можуть прийняти участь всі фізичні та юридичні особи, лише по продажу майна, яке не обмежене в обороті та на яке не має необхідності мати ліцензії та дозволи (наприклад - будинки, споруди, транспортні засоби, меблі);
- висновки суду першої інстанції сформовані з неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним тлумаченням практики Верховного Суду;
- аукціон проводиться відповідно до Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються. При цьому, відповідно до п.7.12 Розділу 7 вказаного Регламенту ОСОБА_1 після зниження ціни лоту до 129 442,56 грн. зробила ставку, яка відповідає поточні ціні лоту. Відповідно до п.7.14 Розділу 7 вищевказаного Регламенту інші учасники аукціону, а саме ОСОБА_4 зробив закриту цінову пропозицію 226 524,48 грн., а позивач зробив закриту цінову пропозицію 270 000 грн. При цьому, згідно вищевказаного пункту Регламенту цю закриту цінову пропозицію можливо зробити однократно. Відповідно до п.7.15 Розділу 7 вищевказаного Регламенту, ОСОБА_1 зробила цінову пропозицію, як учасник який зробив ставку, у розмірі 300 000 грн. Позивач після того, як учасник аукціону який фактично не міг приймати участь у ньому, зробив ставку, не міг після цінової пропозиції відповідача ОСОБА_1 надати вищу грошову пропозиції, так як відповідно вищевказаного Регламенту він міг зробити тільки однократну закриту цінову пропозицію. Якщо б відповідач ОСОБА_1 не була допущена до вищевказаного аукціону, позивач був би переможцем у даних торгах;
- судом незаконно відмовлено в:
?прийнятті до розгляду заяви позивача про зміни та доповнення до позовної заяви, які полягали у доповненні позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги № 1660/К від 07 серпня 2019 pоку, укладеного між ПАТ «Дельта Банк та ОСОБА_1 (ухвала суду від 16 березня 2020 року);
?задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ №523/11936/19 (дана справа) та №523/4511/20 (справа про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги № 1660/К від 07 серпня 2019 pоку) ухвала від 02 липня 2020 року.
У відзиві  на  апеляційну скаргу  адвокат Яковлєв І.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також у відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін (т.4 а.с.25-34,44-52). Зазначили, що:
- ОСОБА_1 мала право бути учасником електронного аукціону та укладати договір - купівлі-продажу права вимоги на електронному аукціоні 18 липня 2019 року в порядку Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №388;
- відповідач ТОВ «Закупки.пром.уа» є оператором електронного майданчика (оператор). Предметом договору-оферти є надання оператором доступу до користування електронними торговими системами, які розміщені за адресами в мережі Internet: https://prozorro.sale/ (далі - ETC). Відповідно до п.5.6.5 договору оператор забезпечує технічну можливість та рівний доступ для користувачів, учасників, у тому числі до інформації про проведення електронних торгів в ETC, а також доступність сервісу, що полягає у наданні можливості для користувачів вчиняти дії в ETC згідно з цим Регламентом ETC;
-відповідач ПAT «Дельта Банк» не є самостійною юридичною особою, оскільки 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Згідно розпочатої процедури ліквідації AT «Дельта Банк» було призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію AT «Дельта Банк» Кадирова В.В. У ОСОБА_1 , ТОВ «Закупки.пром.уа», ПAT «Дельта Банк» не було повноважень з приводу організації та проведення електронного аукціону 18 липня 2019 року на електронній торговій системі ДП «Прозорро.продажі», тому вони не мають можливості своїми діями порушувати права позивача на проведення електронного аукціону 18 липня 2019 року на електронній торговій системі ДП «Прозорро.продажі». Отже позивачем не вірно визначені відповідачі у справі;
-позивач приймав участь в електронних торгах та зайняв друге місце. При цьому, не подавав жодних скарг щодо порушення своїх прав до Фонду у відповідності до встановленого порядку, передбаченого Положенням, що затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 березня 2017 року №1302;
-повторна організація реалізації активів банку через електронний аукціон є неможливим, з огляду на відсутність повноважень ліквідатора АТ «Дельта Банк» Матвієнка А.А.;
- позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки відкриті торги (аукціону) можуть скасовуватись, а не визнаватися недійсними;
- організація аукціону 18 липня 2019 року здійснювалась відповідно до норм чинного законодавства з чітким дотриманням порядку організації будь-якого з етапів аукціону. 29 липня 2019року ОСОБА_1 було здійснено оплату лоту GL3N02511 у сумі 300 000 грн, а 07 серпня 2019 року підписаний договір купівлі-продажу права вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Позивач приймав участь в торгах, надавав свої грошові пропозиції, проте пропозиція позивачу була меншою, а ніж так, яку запропонувала відповідачка. Отже позивач мав можливість задовольнити свої потреби шляхом надання вищої грошової пропозиції;
-відповідно до п.1 розділу VI «Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24 березня 2016 року на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку в вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги, що спростовує доводи позивача. Зміст вказаного Положення та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять жодного обмеження стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників саме фінансовим установам або іншим банкам;
-за результатами аукціону між ОСОБА_1 та банком укладено договір відступлення права вимоги, а ні договір факторингу. 
       У відзиві на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду. Зазначав про відмінності договорів відступлення права вимоги та факторингу. Посилався на те, що законодавством та нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проведення електронних торгів (аукціонів), на яких реалізовуються активи (майно) неплатоспроможних банків з метою задоволення потреб кредиторів, процедура ліквідації яких здійснюється Фондом гарантування, передбачено можливість бути учасником електронних торгів (аукціонів) фізичним особам. Позивачем не доведено порушень порядку проведення аукціону т.4 а.с.100-106.
       Інші учасники процесу не скористались правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Згоду О.О. в інтересах позивача, третю особу ОСОБА_3 , адвоката Яковлєва І.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвоката Линник Я.В. в інтересах Фонду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відкриті електронні торги (аукціон)були проведені з дотриманням встановленого законом порядку, а тому відсутні підстави для визнання результатів торгів недійсними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 віднесено публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».
На підставі постанови правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -ФГВФО) 02 жовтня 2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.
Рішенням виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2016 року за № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.
24 квітня 2019 року Фонд прийняв рішення № 444 про затвердження умов продажу активів банку (т.1 а.с.94). 
На сайті ДП "Прозорро.продажі" розміщено оголошення про продаж право вимоги за кредитним договором № 52/ПС/-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним з фізичною особою; забезпечення: нежитлова будівля бару загальною площею - 183,6 кв.м., що знаходиться за адресою:Одеська область, м.Одеса, вул.Марсельська; іпотекодавцями є позичальник та фізична особа (т.1 а.с.89-91). 
В публічному паспорті активу лота №GL3N02511 відсутня інформація щодо продажу майна банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, оскільки на електронному аукціоні відчужувалось саме право вимоги по кредитному договору № 52/ПС/-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним з фізичною особою (т.1 а.с.102).
Для участі в аукціоні зареєструвались ТОВ «ФК «Оріон» через електронний майданчик ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» та ОСОБА_1 через електронний майданчик ТОВ «Закупки.пром.уа».
18 липня 2019 року відбувся аукціон, за результатами якого визначено переможцем ОСОБА_1 , яка придбала лот GL3N02511 за ціною 300 000 грн., що підтверджується протоколом електронного аукціону за № UA-ЕА-2019-05-29-000223-b від 19 липня 2019 року (т.1 а.с.14-15, 108-109). 
Продаж здійснювався поетапно («голландський етап») із зменшенням вартості лоту. На етапі подання закритих цінових пропозицій ТОВ «ФК «Оріон» запропонувало за лот 270 000 грн., а ОСОБА_1 - 300 000 грн. ОСОБА_1 визначено переможцем аукціону (т.1.а.с.86-88).
29 липня 2019року ОСОБА_1 було здійснено оплату лоту GL3N02511 у сумі 300 000 грн. (т.1 а.с.110).
07 серпня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитним та іпотечним договором від 10 травня 2006 року та складено акт приймання-передачі кредитної справи (т.1 а.с.221-225).
В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК«Оріон» до ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта банк» про визнання договору купівлі-продажу права вимоги недійсним (справа №523/4511/20).
Предметом спору у справі, що наразі розглядається, є визнання недійсними результатів відкритих торгів (аукціону).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 
На момент проведення відкритих торгів ПАТ «Дельта Банк» перебувало в процесі ліквідації.
Реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається відповідно та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону. 
В п.1 розділу II Положення щодо організації продажу надано визначення потенційному покупцю, що це фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права.
Положенням Регламенту ETC встановлено, що учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична особа (резидент або нерезидент) в особі уповноваженого представника, яка виявила намір прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам, встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC. Учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) п.1 ч.1 ст.512 ЦК України.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).
Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Частиною 3 ст.656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18зазначено, що договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. 
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Натомість договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.
Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 та від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 викладено правовий висновок, що за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ.
У пункті 2-1 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що відкриті торги - це спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за це майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і докази.
Відповідно до п.п.2,6 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому ст.51 цього Закону.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.
Тобто, законодавець надав право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб самостійно визначати способи, порядок, склад та умови відчуження майна банк, до яких в тому числі відносяться права вимоги до боржників.
Частиною 6 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).
Отже, за своєю правовою природою договір, укладений за результатами спірного аукціону, є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи.
Зазначений висновок відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 та правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 705/5544/19.
Відтак, доводи апелянта про те, що між сторонами укладено договір факторингу, а тому фізична особа не мала права приймати участь у торгах є необґрунтованими. Крім того, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги. При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.
Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №388, рівно як і Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять жодного обмеження стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників саме фінансовим установам, юридичним, фізичним особам або іншим банкам. Тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.
Відповідно до п.5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 5 липня 2012 року №2, зі змінами на стан проведення оскаржуваного аукціону, реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.
Тобто, придбавати право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання шляхом проведення відкритого конкурсу мають право не тільки банки та небанківські установи, а й інші фізичні та юридичні особи, що не віднесені до банків та небанківських установ.
Отже, положення нормативно-правових актів, які врегулювали процедуру ліквідації банку, допускають продаж на конкурсних засадах майна банку, що перебуває у стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами забезпечення виконання зобов`язання будь-яким суб`єктам правовідносин, зокрема і без статусу банку або іншої фінансової установи (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 640/14873/19).
Відповідно до чинного законодавства фізичні та юридичні особи мають право брати участь у відкритих торгах, придбавати відповідно активи (майно) банку на відповідних торгах та можуть набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права.
Участь фізичної особи ОСОБА_1 в електронних торгах та відчуження їй активів неплатоспроможного банку відповідає вимогам законодавства.
Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює порядок та правила проведення відкритих торгів (аукціону), а лише закріплює як і ст.650 ЦК України такий спосіб реалізації майна, як його продаж на відкритих торгах (аукціонах) і відсилає до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються.
Торги з реалізації лоту №GL3N02511 проводились в Електронній торговій системі Prozorro.Sale, мета створення якої є прозора, швидка і ефективна реалізація майна (активів) банків, які ліквідуються/виводяться з ринку, державного та комунального майна, а також запобігання корупції завдяки централізації даних, громадському контролю та розширенню кола покупців._
Процедура оскарження результатів, процедури проведення відкритих торгів (аукціонів) в системі ЕТС визначена рішенням Фонду гарантування фізичних осіб №1302 «Про створення комісії з розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються» від 13 березня 2017 року. Скарга подається учасником відкритих торгів (аукціону), який вважає, що його права порушено, в електронну торгову систему, на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1  або на поштову адресу за місцезнаходженням Фонду з одночасним надсиланням копії такої скарги на адресу банку/оператора електронного майданчика, дії чи бездіяльність яких оскаржуються (п.1 розділу V рішення Фонду №1302).
Однак, матеріали справи не містять даних про звернення позивача з відповідною скаргою у встановленому порядку.
Судова практика орієнтує на те, що при вирішенні спорів, в тому числі щодо оскарження проведення відкритих торгів (аукціонів), судам слід перевіряти чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення відкритих торгів (аукціонів), а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним  є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Колегія суддів дійшла висновку, що сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено, зокрема не надано належних і допустимих доказів порушення правил проведення електронних торгів, що зазначені ним (позивачем) порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.
Отже, ОСОБА_1 , як фізична особа, мала право на реєстрацію для участі у відкритих торгах, на продаж в яких виставляється банківський актив (майно) як право вимоги за кредитним договором, оскільки  договір купівлі-продажу майнових прав не є договором факторингу в розумінні приписів ст.1077 ЦК України, а був укладений за результатами та на підставі електронного аукціону, з приводу придбання лоту GL3N02511,оформленого протоколом електронного аукціону 18 липня 2019 року за № UA-ЕА-2019-05-29-000223-b.
Згідно протоколу електронного аукціону від 18 липня 2019 року переможець електронних торгів зобов`язаний провести повний розрахунок та підписати договір купівлі - продажу відступлення права вимоги придбаного активу (майна) протягом 20 робочих днів з дня наступного за днем формування протоколу електронного аукціону (т.1 а.с.108-109).
Електронний аукціон відбувся в межах процедури ліквідації АТ «Дельта Банк». Результати зазначеного електронного аукціону були відображені в протоколі за № UA-ЕА-2019-05-29-000223-b, в якому зазначена сума 300 000 грн,за які  ОСОБА_1 придбала майнові права, та яка підлягає сплаті банку, що було внесено нею повністю 29 липня 2019 року (т.1 а.с.110). 
Іншого порядку реалізації активів банку, що ліквідовується, ніж продаж його активів фізичним, або юридичним особам, вищезазначеними нормами чинного законодавства не передбачено.
Отже з огляду на вищевикладене, безпідставними є доводи позивача, що сам факт реєстрації фізичної особи для участі у відкритих торгах, на продаж в яких встановлюється такий банківський актив як право вимоги за кредитним договором, а також участь даної фізичної особи та результати такого аукціону є незаконними. 
Позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення порядку організації будь-якого з етапів оскаржуваного аукціону з продажу майна банку та порушення прав позивача під час проведення аукціону. Наведені позивачем доводи не є підставою для визнання електронних торгів з реалізації права вимоги недійсними. 
Доводи стосовно того, що електронні торги від 18 липня 2019 року з продажу права вимоги за кредитним договором № 52/ПС-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним ПАТ «Дельта Банк» з фізичною особою, згідно яких перемогла фізична особа - ОСОБА_1 , та які оформлені протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2019-05-29-000223-b, відбулися з порушенням норм чинного законодавства, не ґрунтуються на чинному законодавстві. Законом не передбачено обмежень стосовно статусу особи, якій може бути здійснено відступлення прав за договором про відступлення вимоги. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фізична особа ОСОБА_1 правомірно допущена до участі в електронних торгах щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 52/ПС-05/06 від 10 травня 2006 року, укладеним ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_2 , оскільки нормативно-правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не передбачено, що відступлення права вимоги за кредитними договорами має відбуватись лише на користь фінансових установ. 
Відтак, суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для визнання недійсними результати відкритих торгів (аукціону).
Крім того, заслуговують на увагу посилання адвоката Яковлєва І.О., що позивачем не пред`явлені вимоги про визнання недійсними результатів аукціону саме до ДП «Прозоро.Продажі» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до повноважень яких віднесено організація та проведення відкритих торгів (аукціонів) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються. 
Посилання апелянта про відсутність у відповідача ОСОБА_1 ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг до уваги не приймається, оскільки відступлення права вимоги надає новому кредитору право вимагати від боржників виконання зобов`язання, а не здійснення фінансових операцій.
Доводи апелянта про порушення судом процесуальних норм щодо не прийняття до провадження додаткових позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу від 07 серпня 2019 року недійсним, відмову в об`єднанні справ не є підставами для скасування рішення суду від 03 листопада 2020 року. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхилені судом апеляційної інстанції. Загалом доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення вимог відсутні.

Витрати на професійну правничу допомогу
Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
16 березня 2021 року адвокат Яковлев І.О. надав суду заяву про витрати на професійну правничу допомогу, в якій зазначив, що на підготовку відзиву на апеляційну скаргу було витрачено 40 годин, тому загальна вартість правничої допомоги складає 5 717 грн. (т.4 а.с.63). 
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу, заявником надано акт виконаних робіт від 18 січня 2021 року та витяг з договору про надання правничої допомоги № 123/2 від 07 листопада 2019 року (т.4 а.с.65,66).
Разом з тим, 05 жовтня 2021 року адвокатом Яковлєвим І.О. надано суду ще одну заяву про витрати на професійну правничу допомогу, в якій він зазначив, що за підготовку відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 23 вересня 2021 року доплатила 17 900 грн. (т.4 а.с.136-138).
Колегія суддів не приймає до уваги заяву від 05 жовтня 2021 року, оскільки обґрунтованість доплати 17 900 грн за відзив на апеляційну скаргу, за який вже було сплачено загальну вартість 5 717 грн, суду не доведена. Як з акту виконаних робіт від 18 січня 2021 року так і з акту виконаних робіт від 23 вересня 2021 року кількість годин на складання одного і того ж документу - відзиву на апеляційну скаргу, зазначено 40 годин. При цьому, в заяві від 16 березня 2021 року зазначено, що загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу складає 5717 грн без вказівки, що це частина загальної вартості послуг за складання відзиву.
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність відповідачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 5 717 грн. та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом робіт, часу, виплаченого гонорару.
Заперечень щодо вказаного розміру витрат на професійну правничу допомогу від позивача до апеляційного суду не надходило.
При цьому, заявником дотримано строк і порядок подання доказів про розмір судових витрат, визначені у ч.8 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ТОВ «ФК «Оріон» на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги в апеляційному суді у розмірі 5 717 грн.
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року, залишити без змін.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська,13/1, офіс 417, ЄДРПОУ: 41544462) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на надання професійної правничої допомоги в апеляційному суді у розмірі 5 717 грн. (п`ять тисяч сімсот сімнадцять гривень).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
       Повне судове рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий:
 
Судді :