ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 932/5925/20(2а/932/716/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради 
на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року 
у справі №932/5925/20(2а/932/716/20) 
за позовом   ОСОБА_1  
до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Чавайло Альони Олегівни, Комунального підприємства «Міськавтопарк», Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради     
про накладення адміністративного стягнення, - 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Чавайло Альони Олегівни, Комунального підприємства «Міськавтопарк», Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив: скасувати постанову серії РАП №260913195 до повідомлення серії ІД №00121755 від 14 травня 2020 року про накладення адміністративного стягнення в розмір 510 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Позові вимоги обґрунтовані неправомірністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Позивач зазначає, що припаркований автомобіль не створював перешкод для безпечного руху пішоходів 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року позовну заяву задоволено.
Суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваної постанови з огляду на те, що з наданих відповідачем фотознімків вбачається, що транспортний засіб позивача розташований у такий спосіб, що не заважає руху пішоходів, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не встановлення всіх обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити  у повному обсязі. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки фотознімкам, з яких, на думку останнього, чітко вбачається, що позивач розташував транспортний засіб у місці, де він створює перешкоду для руху пішоходів.
В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне  та обґрунтоване.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем-1 - Інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Чавайло Альоно. Олегівною прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії РАП №260913195 від 14 травня 2020 року, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на підставі ч.3 ст.122 КУпАП.
За змістом вказаної постанови 13 квітня 2020 о 10 год. 18 хв. транспортним засобом марки «INFINITI QX50», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, здійснено зупинку, стоянку, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі  будинку, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул. Троїцька, 11, чим порушено вимоги пп. «д» п.15.10 ПДР в частині заборони стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду для руху пішоходів.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність оскаржуваної постанови. 
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, відповідно до п. 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України  від 10.10.2001 № 1306, в редакції на час виникнення спірних правовідносин стоянка забороняється:
а) у місцях, де заборонена зупинка;
б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);
в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;
г) ближче 50 м від залізничних переїздів;
ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;
д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;
е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;
є) на газонах.
За приписами ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками (п.3).
У спірному випадку оскаржуваною постановою серії РАП №260913195 від 14 травня 2020 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог пп. «д» п.15.10 Правил дорожнього руху, суть якого полягає у здійсненні стоянки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У примітці до ст.14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Отже, належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №260913195 від 14 травня 2020 року, відповаідачем-1  здійснювалась фотозйомка за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.
В матеріалах справи містяться фотографії з місця події із зображенням автомобіля позивача у різних ракурсах, із відображенням дати, часу та місця фотофіксації, за якими достеменно можливо встановити розміщення автомобіля позивача і з яких слідує, що належний позивачу автомобіль «INFINITI QX50», державний номерний знак НОМЕР_1 , 13.04.2020 у визначений відповідачем час здійснив стоянку по вул. Троїцька в м. Дніпро, що підтверджується також даними з відкритих джерел інтернет, без створення перешкод для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, а також без створення перешкод для руху інших транспортних засобів на проїзній частині, що виключає в діях позивача склад правопорушення, про яке вказують відповідачі.
Встановлені у справі  обставини свідчать про те, що відповідачами не надано суду інших належних та допустимих доказів, що автомобіль позивача створював перешкоди дорожньому руху або загрозі безпеці руху, створював перешкоду для руху пішоходів, зважаючи, що саме такі  обставини є кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що за наведеного вище правового регулювання притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, встановлення вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку в установленому порядку  не доведено порушення позивачем положень підпункту «д» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, тому законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП відсутні.
Доводи скаржника зазначених висновків суду не спростовують.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року у справі №932/5925/20(2а/932/716/20) – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати прийняття, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко