СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року             м. Харків                        Справа № 905/402/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д. , суддя  Здоровко Л.М.
за участю секретаря Перікової К.В.
за участю представників сторін:
позивача - Федоряка О.О., довіреність №413 від 16.06.21, Губорєва Я.А.,посвідчення №001922 від 04.12.2018     
відповідача - Сазонов Є.В., посвідчення №5231 від 31.10.2018     
розглянувши  в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця”,  м. Київ в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Дніпро (вх. №2910 Д/2) 
на рішення  Господарського суду Донецької області від 13.08.2021 у справі №905/402/21 (суддя Устимова А.М., повний текст рішення складено та підписано 25.08.2021)
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ  в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Дніпро  
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Донбаснерудпром”, м. Волноваха
про стягнення штрафу у розмірі 40 825,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”  звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Донбаснерудпром” (далі - ТОВ “НВП “Донбаснерудпром” ) про стягнення штрафу у розмірі 40825,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався  на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50891423 від 25.09.2020, що підтверджував комерційним актом №463003/77 від 26.09.2020 та мало наслідком нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.122 Статуту залізниць України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.08.2021 у справі №905/402/21 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Донбаснерудпром” про стягнення штрафу у розмірі 40825,00 грн відмовлено. 
Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення  Господарського суду Донецької області від 13.08.2021 у справі №905/402/21 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Також апелянт просить суд апеляційної інстанції прийняти документи (докази) – Правила внутрішнього трудового розпорядку станції Пологи, табель обліку використання робочого часу за вересень 2020 року, як винятковий випадок та вважати об`єктивними причини щодо ненадання документів до суду першої інстанції, в розумінні вимог п. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  пункт 10 Правил  складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 імперативно визначено  суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших осіб працівників залізниці. Наводячи зазначену правову позицію, позивач посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від  23.11.2018 у справі №916/2450/17 та  від 03.04.2019 у справі №905/2360/18.
При цьому, стверджує, що комерційний акт №463003/77 від 26.09.2020 підписаний : заступником начальника станції – Куліш А.І., повноваження якого на підписання комерційних актів прямо передбачені пунктом 10  Правил  складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002; приймальником поїздів  Колісник І.В., повноваження якого визначені відповідно до наказу структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії  «Придніпровська залізниця « Акціонерного товариства  «Українська залізниця» №21 від 11.02.2020 та агентом з розшуку Малютенко  С.Г., повноваження якої визначені пунктом 2 цього ж наказу – саме вона має право підпису  під час  відсутності начальника  вантажного району.
Разом з цим, позивач зазначає, що він не спростовує  наявності  по станції Пологи посади начальника вантажного району, так як дана посада передбачена по станції. Проте, беручи до уваги  факт відсутності начальника вантажного району на день складання комерційного акту, а саме цей день є вихідним днем (субота) та  відповідно до умов трудового договору начальник вантажного району має п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними  (субота, неділя), отже, на думку позивача, усі підстави для підписання комерційного акту  Малютенко С.Г. були, так як це визначено пунктом 2 наказу №21 від 11.02.2020. 
Позивач звертає увагу на те, що про дані обставини він зазначав в судових засіданнях місцевого господарського суду, проте, господарський суд першої інстанції ці обставини не прийняв до уваги, а лише зазначив, що факт   вихідного дня не є переконливим доказом  відсутності начальника вантажного району під час підписання комерційного акту.
Також позивач зазначає, що Правила внутрішнього трудового розпорядку станції Пологи, табель обліку використання робочого часу за вересень 2020 року станції Пологи  до суду першої інстанції надані не були, проте, задля справедливого розгляду справи та дослідження всіх доказів, позивач додає до апеляційної скарги зазначені документи  та просить їх прийняти як винятковий випадок,  та вважати причини об`єктивними  щодо ненадання до суду першої інстанції, в розумінні вимог пункту 3 статті 269 ГПК України. Наявність підстав для долучення до матеріалів справи зазначених документів в суді апеляційної інстанції, на думку позивача, підтверджується  висновком у постановах Верховного Суду  у справі №753/1598/16 та у справі №915/2222/19.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2021 у справі №905/402/21 та призначено справу до розгляду на 02.11.2021. Відповідачу у справі встановлено строк до 14.10.2021  для подання відзиву на апеляційну скаргу; учасникам справи встановлено строк для подання заяв, клопотань, тощо до 18.10.2021. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№11850 від 13.10.2021) проти вимог та доводів даної апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що  пункт 10 Правил  складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 покладає виключно на залізницю забезпечення належного складання комерційних актів через імперативні вимоги обов`язкової участі у підписанні трьох визначених у вказаному акті її працівників. Однак, всупереч вимог законодавства, спірний комерційний акт не підписано  начальником  вантажного району, а замість нього даний акт підписала особа, яка не мала на це відповідних повноважень, а саме: агент розшуку     Малютенко С.Г.  При цьому, згідно з наказом АТ «Укрзалізниця» №21 від 11.02.2020    агент розшуку Малютенко С.Г. має право підписувати комерційні акти  від імені Залізниці  тільки за умови відсутності начальника району (вантажного), проте, позивачем не надано суду першої інстанції жодного документа  на підтвердження існування зазначеної умови, хоча суд першої інстанції неодноразово  (ухвалами від 22.06.2021 та від 01.07.2021) пропонував позивачеві надати письмові пояснення, а також належні і допустимі докази на підтвердження цих обставин.
Також зазначає, що позивач, з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 03.04.2019 у справі №905/2360/18, вважає, що має право уповноважувати на підписання комерційних актів інших працівників Залізниці не лише у разі, коли   у штаті структурного  підрозділу Залізниці не передбачено посади  начальника вантажного району, але й у випадку, коли безпосередньо особа, яка займає зазначену посаду, на робочому місці відсутня, фактично замінюючи її. Разом з цим, у всіх наведених постановах Верховного Суду  однозначно визначається, що пункт 10 Правил  складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 передбачає, що тільки у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені  також інші працівники Залізниці і залучені вони можуть бути лише поряд з трьома підписантами, що обов`язково повинні засвідчити акт, а не замість них, а право залучити інших осіб розглядається судом як право Залізниці, що виникає виключно у разі відсутності у складі структурного підрозділу відповідної посади. Як зазначено позивачем в апеляційній скарзі, у штаті структурного підрозділу позивача  є відповідна посада начальника вантажного району, а тому посилання скаржника на вищенаведені позиції Верховного Суду повністю суперечить  доводам самого позивача та підтверджує правильність  та законність оскаржуваного рішення. 
Окрім цього, зауважує, що, на законодавчому рівні не визначено, що вихідним днем при п`ятиденному або шестиденному робочому тижні має бути саме субота або будь-який інший день, а тому це питання вирішується  внутрішніми документами суб`єкта господарювання, Отже, саме по собі посилання  позивача на те, що 26.09.2021 – це  вихідний день для начальника вантажного району, оскільки є суботою, відповідач вважає безпідставним.
Також звертає увагу на те,  що позивач в будь-якому випадку знав про існування в нього на підприємстві Правил внутрішнього трудового розпорядку та табелю обліку робочого часу, на необхідність надання даних документів неодноразово наголошував суд першої інстанції,  проте, позивач не надав їх суду першої інстанції та не вказував ані про існування таких документів, ані про неможливість їх надання. Отже, на думку відповідача, зазначені додаткові докази не можуть   бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки позивач не обґрунтував неможливості надання цих доказів суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи,  заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам,  колегія суддів встановила наступне. 

Як свідчать матеріали справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у вересні 2020 року зі станції Волноваха Донецької залізниці ТОВ “НВП“ДОНБАСНЕРУДПРОМ” на підставі залізничної накладної №50891423 за груповою відправкою у вагоні №60614641 відправило вантаж -  каолин (глина фарфорова); каолин (kaolin) українського виробництва; глина фарфорова (каолин) на станцію Жовтнева Одеської залізниці, отримувач - ДП “Стивідорна компанія “Ольвія”.
Під час оформлення залізничної накладної №50891423 груповою відправкою у вагоні №60614641 вантажовідправником вказано маса вантажу - 69000,00 кг. Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах статичних, заводський №Ваги вантажовідправника.
Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №50891423 підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису – менеджер ЗЕД Чурсіна Інна Олександрівна. 
26.09.2021 на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №1344/1П, відповідно до якого при огляді виявлено (мовою оригіналу): “груз погружен согласно п.14, п.3 Приложения 3к СНДС. Погрузка ниже боров. Выемок, углублений, течи груза нет. Скользуны в свободном положении. Согласно сообщения ст.К.Зоря более документа составило 5800кг, ПЗВ 7150кг, ВПД 5800кг, подан на контрольную перевеску по станции Пологи”.
В подальшому, на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №30344 від 26.09.2021 (форми АРМ ПКО), відповідно до якого встановлено:  “Комерційна несправність (код - 7011003 - 9) Вагон завантажено понад його вантажопідйомність. На підставі раніше складеного акту загальної форми №23172 від 26.09.2020  була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. Фактична маса брутто вагона склала 97840 кг. тара вагона з ПД 23890 кг. Маса вантажу нетто за ПД 69000 кг.  Фактична маса вантажу нетто 74040 кг, що більше документу на 5040 кг та більше вантажопідйомності вагону 5040 кг, та нерівномірність завантаження візків складає 7380 кг із перевантаженням на візок більше половини вантажопідйомності вагону на 7380кг, що є порушенням вимог гл. 1 р.4 п.4.3 ТУ дод.3 СМГС та загрожує безпеці руху. Затриманий по ст.Пологи до усунення ком. Несправності”.
На станції Пологи Донецької залізниці складений комерційний акт №463003/77 від 26.09.2020, відповідно до розділу “Д” якого на підставі актів загальної форми №1344/1П, №30344 від 26.09.2020 станції Пологи, проведено контрольне зважування вагона №60614641 , який прибув за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні акту, на справних 150т. електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 03.09.2020).
Відповідно до розділу “Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку” вказаного комерційного акту, фактична маса брутто вагона склала 97840кг Тара вагона з перевізного документа 23800кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 69000кг. Фактична маса вантажу нетто 74040кг, що більше документу на 5040кг, та понад вантажопідйомність вагона на 5040кг. При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження відповідає документу п. 1-3 гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Навантаження нижче бортів в три холми. Виїмки, заглиблення відсутні. Окреслення навантаження без порушень. Скользуни у вільному положенні. Розвантажувальні люка зачинені, на запірний механізм. Перекоса кузова немає, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.
Комерційний акт №463003/77 від 26.09.2020 підписали: Заст. начальника станції Куліш А.І., агент з розшуку Малютенко С.Г., приймальник поїздів Колісник І.В. 
На підтвердження повноважень підписантів позивачем надані до суду: наказ №21 від 11.02.2020 “Щодо визначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів”; посадова інструкція від 19.02.2020 на агента з розшуку ОСОБА_1 , робоча інструкція на приймальника поїздів ОСОБА_2 .
Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ЗВВТ-ВТВ-1СД) станції Пологи Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що в останнє вказані дії здійснені 03.09.2020.
В матеріалах справи містяться копії двох технічних паспортів №89 станції Пологи (дата формування від 16.11.2012; дата формування від 22.05.2020), останній є анульованим позивачем. 
Ваги станції Пологи введені в експлуатацію 26.10.2007, згідно з проведеним технічним діагностуванням вагонним вагам 19.10.2017 продовжено строк експлуатації до 19.10.2022 року.
Позивачем також надано витяг із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містять дані про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні та витяг із книги телеграм, що містить дані про оперативне повідомлення відповідача, позивачем подано до суду витяг з книги телеграм станції Пологи за 26.09.2020.
Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 26.09.2020 у вагоні №60614641 наявне перевантаження у розмірі 5040кг.
Вагон №60614641 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для усунення комерційної несправності шляхом перевантаження надлишку вантажу у вагон №56090848, що підтверджується актом загальної форми (форми ГУ-23) №2997/В від 02.10.2020, та актом загальної форми (АРМ ПКО) та відправлено на станцію Волноваха Донецької залізниці за досилочною накладною №46712923. 
Відвантаження було здійснено відповідно до листа відповідача від 01.10.2020 №01-127, яким останній просив надати можливість здійснити перевантаження надлишків вантажу в інший вагон та відправити на станцію Волноваха Донецької залізниці. 
При перевірці вантажу у вагоні, який прибув на станцію Жовтнева Одеської залізниці з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/77 від 26.09.2020 встановлено, що маса вантажу за перевізними документами у вагоні №60614641 складає 69000 кг, а маса вантажу за результатами перевірки склала 69180 кг, що становить більше на 180 кг, у зв`язку з чим складено комерційний акт №417503/114 від 07.10.2020 року та зроблена відмітка у розділі “Є” комерційного акту № 463003/77/110 від 26.09.2020.
Посилаючись на дані обставини,  позивач звернувся до  Господарського суду Донецької області із позовом у даній справі, в якому просить на підставі приписів ст.ст.118,122 Статуту залізниць України стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №5089123     у розмірі 40 825,00 грн.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що повірка ваг була здійснена саме 04.06.2020, а не 03.09.2020, як вказує позивач, строки проведення повірки та огляду-перевірки, що визначені у паспорті, дотримані, відповідно засіб вагонновимірювальної техніки №89 станції Пологи пройшов всі належні огляди, був справний на момент зважування спірного вагону; при складанні комерційного акту допущена помилка в частині зазначення дати повірки ваг  (03.09.2020), дійсна дата повірки  - 04.06.2020.
Також господарський суд першої інстанції зазначив, що пункт 10 Правил складання актів  покладає виключно на Залізницю забезпечення належного складання комерційних актів через імперативні вимоги обов`язкової участі та підпису трьох визначених у вказаному пункті  її представників. При цьому, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту. Поряд з цим, позивачем не надано доказів наявності у агента з розшуку Малютенко С.Г., який разом із заст. начальника станції Куліш А.І. та приймальником поїздів Колісник І.В. підписав спірний комерційний акт, необхідних повноважень на його підписання.
Крім того, місцевий господарський суд зауважив, що ухвалами від 22.06.2021, 01.07.2021 суд пропонував позивачу надати суду письмові пояснення щодо повноважень Малютенко С.Г. на підписання комерційних актів.  Проте, жодних письмових доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, штатного розпису по станції Пологи, який діяв станом на 26.09.2020, наказу про прийняття на роботу начальнику вантажного району станції Пологи, трудового договору з останнім, табелю робочого часу від 26.09.2020 останнього позивач суду не надав, що позбавляє суд можливості надати оцінку обставинам, на які посилається позивач як на підставу наявності у   ОСОБА_1 повноважень на підписання спірного  комерційного акту.
Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до приписів ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З апеляційної скарги  вбачається, що позивач  не погоджується з рішенням  першої інстанції в частині висновків суду про те, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог комерційний акт №463003/77 від 26.09.2020  не є таким, що  складений та підписаний у спосіб, визначений п. 10 Правил складання актів, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження повноважень агенту з розшуку Малютенко С.Г. на підписання вказаного акту. 

З урахуванням приписів ст. 269 ГПК України, а також доводів, викладених позивачем в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1    статті 909 Цивільного кодексу України     та частини 1   статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Як встановлено частина 3   статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Згідно з частиною 5    статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.
За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Залізнична накладна №50891423 оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.
Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених       Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, завантаження вагону №60614641 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №50891423 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - менеджер ЗЕД Чурсіна Інна Олександрівна. 
Отже, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.
Відповідно до положень статті 52    Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема,    прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.
У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.
У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.
Таким чином, стаття 24       Статуту залізниць України       передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній            відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Позивач скористався своїм правом на таку перевірку, разом з тим, стаття       52 Статуту залізниць України       передбачає обов`язок для залізниці на перевірку таких відомостей у виключних випадках, які в ній визначені.
Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Актами загальної форми №1344/1п, №30344 від 26.09.2020, складеними на попутній станції Пологи Донецької залізниці, встановлено факт розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону збільшення.
Пунктом “а” частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт. При цьому, Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №50891423 у вагоні №60614641  на станції Пологи Донецької залізниці складено комерційний акт №463003/77 від 26.09.2020.
З матеріалів справи вбачається, що контрольне зважування вагону №60614641  на станції Пологи Донецької залізниці проводилось на підставі актів загальної форми №1344/1п, №30344 від 26.09.2020, складених на попутній станції Пологи Донецької залізниці, яким встановлено невідповідність фактичної маси вантажу вказаній відправником у перевізних документах.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені     наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.
Пункт 10 Правил складання актів  покладає виключно на Залізницю забезпечення належного складання комерційних актів через імперативні вимоги обов`язкової участі та підпису трьох визначених у вказаному пункті  її представників, про що цілком правильно зазначив суд першої інстанції.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст.      64      та ч. 3 ст.65 Господарського кодексу України       підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.
Згідно ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Таким чином, іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів виключно у випадках, коли в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).
Як свідчать досліджені судом матеріали справи, комерційний акт     №463003/77 від 26.09.2020 склали та підписали: Заст. начальника станції Куліш А.І., агент з розшуку Малютенко С.Г., приймальник поїздів Колісник І.В. 
Щодо повноважень осіб, які підписали комерційний акт, суд першої інстанції правомірно зазначив наступне.
Заступник начальник станції Куліш А.І. є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.
Зі змісту розділу “Д” спірного комерційного акту вбачається, що приймальником поїздів ОСОБА_2 фактично здійснювалось зважування вагона №60614641, а отже він є особою яка має право підписувати комерційний акт як працівник станції, який особисто здійснював перевірку в силу положень п.10 Правил складання актів. Крім того, згідно наказу №21 від 11.02.2020 “Про призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів”  затверджено перелік працівників, які здійснюють контрольне зважування вантажів у вагонах  та уповноважені на підписання від імені залізниці комерційних актів, у даному переліку наявний агент комерційний ОСОБА_2 .
На підтвердження повноважень агента з розшуку Малютенко С.Г. на підписання комерційних актів позивачем до матеріалів справи надано копії: наказу №21 від 11.02.2020 “Про призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів”, посадової інструкції від 19.02.2020      на агента з розшуку ОСОБА_1 .
Згідно з наказом №21 від 11.02.2020 агент з розшуку ОСОБА_1 станції Пологи призначений відповідальною особою, яка має право підпису в комерційних актах складених на станції Пологи згідно ст.129       Статуту Залізниць України на термін відсутності начальника району (вантажного).
Пунктом 2.22 Посадової інструкції  встановлено, що згідно ст.129 Статуту залізниць України, при складанні комерційних актів на термін відсутності  начальника району (вантажного) агент з розшуку ОСОБА_1 ставить свій підпис від імені Залізниці.
Враховуючи, що   уповноважити на підписання від імені залізниці комерційних актів  можливо виключно у випадках, коли в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району, належним доказом на підтвердження такого факту є штатний розпис станції Пологи станом на дату складання комерційного акту.
Проте,  на час розгляду справи в суді першої інстанції   в матеріалах справи такий доказ був  відсутній.
Місцевий господарський суд  ухвалами від 22.06.2021, 01.07.2021 пропонував позивачу надати суду письмові пояснення щодо повноважень Малютенко С.Г. на підписання комерційних актів приймаючи до увагу позицію відповідача з цього приводу, яка викладена у відзиві та наступних письмових поясненнях по суті спору, з наданням належних доказів на їх підтвердження, але свої міркування з цього приводу представник позивача виклав усно як в ході підготовчого провадження, так і в судовому засіданні 13.08.2021. 
При цьому, позивач в суді першої інстанції зазначив, що на станції Пологи  в штатному розписі наявна посада начальника вантажного району, на час складання та підписання комерційного акту  - 26.09.2020 особа працювала на вказаній посаді за трудовим договором, за графіком роботи вихідними днями цієї особи є субота та неділя, 26.09.2020 – субота, тому начальник вантажного району був відсутній на робочому місці, як наслідок, його повноваження з підписання комерційних актів виконував агент з розшуку ОСОБА_1 за наказом №21.
Поряд з цим, жодних  письмових доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, штатного розпису по станції Пологи, який діяв станом на 26.09.2020, наказу про прийняття на роботу начальнику вантажного району станції Пологи, трудового договору з останнім, табелю робочого часу від 26.09.2020 останнього позивач місцевому господарському суду не надав.
Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись  на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі №910/11397/17  та 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 03.04.2019 у справі №905/2360/18, стверджує, що має право уповноважувати на підписання комерційних актів інших працівників Залізниці не лише у разі, коли   у штаті структурного  підрозділу Залізниці не передбачено посади  начальника вантажного району, але й у випадку, коли безпосередньо особа, яка займає зазначену посаду, на робочому місці відсутня, фактично замінюючи її. 
Однак, колегія суддів вважає такі посилання позивача необґрунтованими, оскільки Верховним Судом у вищенаведених постановах прямо зазначається, що пункт 10 Правил  складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 передбачає, що тільки у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені  також інші працівники Залізниці і залучені вони можуть бути лише поряд з трьома підписантами, що обов`язково повинні засвідчити акт, а не замість них, а право залучити інших осіб розглядається судом як право Залізниці, що виникає виключно у разі відсутності у складі структурного підрозділу відповідної посади.
Як стверджує   позивач в апеляційній скарзі, у штаті структурного підрозділу позивача  є відповідна посада начальника вантажного району, а тому посилання скаржника на зазначені постанови Верховного Суду є безпідставним. 
Також позивач в апеляційній скарзі зазначив, що Правила внутрішнього трудового розпорядку станції Пологи, табель обліку використання робочого часу за вересень 2020 року станції Пологи  до суду першої інстанції надані не були, проте, задля справедливого розгляду справи та дослідження всіх доказів, позивач додає до апеляційної скарги зазначені документи  та просить їх прийняти як винятковий випадок та вважати причини об`єктивними  щодо ненадання до суду першої інстанції, в розумінні вимог пункту 3 статті 269 ГПК України.
Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, зважаючи на таке.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19, системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на Позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є   прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи. Аналогічну правову позицію викладено і у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 909/965/16 та постанові Верховного Суду  від 18.11.2020р. у справі .№ 10/11152/19.
Також, Верховний Суд у постанові  від 18.11.2020 у справі № 10/11152/19 зазначив, що приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що місцевий господарський суд  ухвалами від 22.06.2021, 01.07.2021 пропонував позивачу надати суду письмові пояснення щодо повноважень Малютенко С.Г. на підписання комерційних актів.

Проте, позивач, знаючи  на час розгляду справи в суді першої інстанції  про існування в нього на підприємстві Правил внутрішнього трудового розпорядку та табелю обліку робочого часу, суду першої інстанції зазначені документи не надав. Про неможливість надання даних доказів позивач суд першої інстанції також не повідомляв.
При цьому, позивачем в апеляційній скарзі не наведено жодних причин та об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасно надати вищезазначені додаткові  докази до  суду першої інстанції.   

Зважаючи на наведене та  з огляду на вимоги статті 269 ГПК України, наведені позивачем додаткові докази судом  апеляційної інстанції не приймаються. 

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та  процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.
Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням  положень статті 129 ГПК України, здійснені  ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України,  суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2021 у справі №905/402/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   12.11.2021 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко