Постанова
Іменем України
 
24 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/2295/19
провадження № 61-12255св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року у складі судді Гончарової А. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Кішкіної І. В., Космачевської Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що з 10 червня 2015 року до 30 червня 2015 року він проходив обстеження в клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» (далі - ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України»), після чого отримав медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) про наявність (відсутність) професійного захворювання від 23 червня 2015 року № 23/508, відповідно до якого йому встановлено професійне захворювання, зокрема, хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення; дифузний пневмосклероз; ЛН             І-ІІ ст. (один-два) захворювання професійне.
З метою розслідування факту його професійного захворювання 06 липня 2015 року він звернувся до Красноармійського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області.
15 вересня 2015 року головним державним санітарним лікарем м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4.
У вересні 2015 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрів Донецької області звернулося до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Дзержинського міського відділу головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Красноармійського міськрайонного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Головне управління Держпраці у Донецькій області, Димитровська Центральна міська лікарня, про скасування інформаційної довідки про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання від 07 листопада 2013 року № 2419, інформаційної довідки про умови праці робочого шахти Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року № 1179/23 та скасування акта за формою П-4 від 15 вересня 2015 року.
21 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Дзержинську Донецької області із заявою про видачу йому направлення на Медико-соціальну експертну комісію (далі - МСЕК). Однак 02 жовтня 2015 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Дзержинську Донецької області листом № 01-05/1684 відмовило йому у видачі направлення на МСЕК, посилаючись на те, що акт за формою П-4 розслідування його хронічного професійного захворювання складено з порушенням діючого законодавства України.
У жовтні 2015 року він звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом про визнання виданого йому акта за формою П-4 дійсним та зобов`язання видати направлення на МСЕК. 
У квітні 2016 року він звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Дзержинську Донецької області про визнання дій суб`єкта владних повноважень в частині невидачі йому направлення на МСЕК протиправними та такими, що порушують його законні права.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, у справі № 235/8479/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрів Донецької області до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Дзержинського міського відділу головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Красноармійського міськрайонного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Головне управління Держпраці у Донецькій області, Димитровська Центральна міська лікарня, про скасування інформаційної довідки про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання від 07 листопада 2013 року № 2419, інформаційної довідки про умови праці робочого шахти Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року № 1179/23 та скасування акта за формою П-4 від 15 вересня 2015 року.
Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, у справі № 225/3152/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
ОСОБА_1 вважає, що сам по собі факт звернення будь-якої особи до суду щодо незгоди зі змістом акта за формою П-4 не скасовує правочинності даного документа до винесення рішення суду з цього приводу. Тому особисто у нього як у людини, що постраждала на виробництві та отримала хронічне професійне захворювання, ця новина від відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Дзержинську Донецької області про те, що воно, як державний гарант, замість захисту його законних прав, само стало порушником його конституційних прав, гарантованих насамперед державою, і створило штучні перешкоди у подальшій реалізації права на отримання страхових виплат, викликала великий подив та розчарування у органах соціального страхування в цілому.
У зв`язку із зазначеним він отримав моральні страждання від порушення його прав. У випадку своєчасної видачі направлення на МСЕК він би ще з жовтня 2015 року міг отримувати гарантовані державою щомісячні страхові виплати. Однак із-за протиправних дій обох відділень Фонду, а особливо відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Дзержинську Донецької області, фактично почав їх отримувати тільки з лютого 2017 року.
Внаслідок неправомірних дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в нього погіршився стан здоров`я і він був вимушений повторно звернутися за медичною допомогою до центральної лікарської експертної комісії. Під час повторного обстеження у клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» було встановлено різке погіршення його стану здоров`я (замість легеневої недостатності І-ІІ ст. встановлена легенева недостатність ІІ ст.), що в результаті призвело до його інвалідності, оскільки висновком МСЕК йому було встановлено III групу інвалідності за професійним захворюваням, хоча при попередній легеневій недостатності І-ІІ ст. інвалідності б не було.
Таким чином, протиправними діями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у тому, що весь цей час він намагання поновити порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, а також він зазнав моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позовів, відвідування відділень Фондів у м. Димитрові та м. Дзержинську.
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив суд на підставі статей 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що внаслідок протиправних дій відповідача, встановлених рішеннями судів, що полягали у відмові у видачі направлення на МСЕК та нарахування щомісячних страхових виплат із розрахунку мінімальної заробітної плати, було порушено права та інтереси позивача. Беручи до уваги стан здоров`я позивача, його похилий вік та третю групу інвалідності через професійне захворювання, йому завдано моральну шкоду, яку має бути стягнуто з відповідача відповідно до статті 1167 ЦК України.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвій ситуації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також той факт, що права позивача відновлені у повному обсязі.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у розмірі 5 000,00 грн, що становить 0,5 % від загальної суми позову, з відповідача також підлягали стягненню судові витрати, які складаються із судового збору, витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, та витрат за складання експертного висновку, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 718/2239/16-ц (провадження № 14-601цс19), та постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 212/7779/17 (провадження № 61-39348св18), від 22 липня 2020 року у справі № 520/11029/14-ц (провадження                      № 61-14658вс19), від 04 лютого 2019 року у справі № 757/29051/17-ц (провадження № 61-47559св18).
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано вимоги статті 1167 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки обов`язок суду під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачає з`ясування, зокрема, наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, під час вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено наявності моральної шкоди, причино-наслідкового зв`язку між діями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та моральними стражданнями ОСОБА_1 , а також наявності факту вини саме Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в її заподіянні.
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати частково рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди та понесених судових витрат, а постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року - в повному обсязі і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди та понесених судових витрат.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Судувід 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 (провадження № К/9901/54105/18), від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 (провадження № К/9901/10114/19), від 09 липня 2019 року у справі № 923/726/18, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 (провадження № К/9901/17533/18), а також заявник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно визначено розмір завданої йому моральної шкоди, оскільки порушення з боку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області тривало 26 місяців, з 21 вересня 2015 року до 29 листопада 2017 року. Розгляд цієї справи тривав більше року, що призвело до його не передбачуваних майнових витрат у розмірі 27 937,69 грн.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зазначив, що суд апеляційної інстанції не навів достатнього обґрунтування розміру стягнутої моральної шкоди, тому просив суд задовольнити його касаційну скаргу, а у задоволенні касаційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відмовити.
 
У відзиві на касаційну скаргуОСОБА_1 . Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зазначило, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень порушено норми матеріального і процесуального права, тому просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2020 року касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишено без руху для усунення недоліків.
 
У вересні 2020 року заявником у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року, відмовлено Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року і витребувано із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 243/2295/19.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишено без руху для усунення недоліків.
 
У вересні 2020 року заявником у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
 
Фактичні обставини справи
 
Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» від 23 червня 2015 року № 23/508 про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два). Захворювання є професійним, що вперше встановлено ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України».
 
Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» від 06 вересня 2016 року № 29/791 про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН ІІ. Захворювання є професійним, встановлене раніше ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» протоколом Центральної лікарсько-експертної комісії від 23 червня 2015 року № 23/508.
 
15 вересня 2015 року головним державним санітарним лікарем м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 відносно ОСОБА_1 . 
 
Також 15 вересня 2015 року начальником Державної інспекції нагляду за геолого-маркшейдерськими роботами та переробкою корисних копалин ОСОБА_2 та начальником відділу страхових експертів - страховим експертом з охорони праці відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрові Донецької області ОСОБА_3 складено окремі думки щодо складення акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у колишнього працівника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області - головного державного гірничотехнічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами ОСОБА_1 , відповідно до якого акт за формою П-4 від 15 вересня 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства України і не може бути прийнятим до подальшого провадження, оскільки комісії з розслідування не було надано такі матеріали: первинна медична документація хворого; заключні акти медичних оглядів ОСОБА_1 за період його роботи у шкідливих і небезпечних умовах; матеріали раніше проведеної атестації робочих місць.
 
02 жовтня 2015 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області листом                     № 01-05/1684 повідомило ОСОБА_1 про те, що факт нещасного випадку на виробництві оформлюється відповідним актом. Підставою для здійснення Фондом страхових виплат є акт про нещасний випадок на виробництві або акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Однією з підстав для видачі направлення на МСЕК є акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року складений з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з викладеним ОСОБА_1 відмовлено у видачі направлення на МСЕК до усунення недоліків в акті.
 
06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до головного державного санітарного лікаря м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району із заявою про виправлення недоліків в акті за формою П-4 від 15 вересня 2015 року.
 
23 жовтня 2015 року головний державний санітарний лікар м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району ОСОБА_4 листом № 879/02.1 повідомив ОСОБА_1 , що представники Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Димитров Донецької області та Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області (де працював ОСОБА_1 ) відмовилися у внесенні змін до акта за формою     П-4 від 15 вересня 2015 року і зазначили, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Димитров Донецької області звернувся до суду із позовом.
 
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, у справі № 235/8479/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрів Донецької області до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Дзержинського міського відділу головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Красноармійського міськрайонного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Головне управління Держпраці у Донецькій області, Димитровська Центральна міська лікарня, про скасування інформаційної довідки про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання від 07 листопада 2013 року № 2419, інформаційної довідки про умови праці робочого шахти Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року № 1179/23 та скасування акта за формою П-4 від 15 вересня 2015 року. Рішення набрало законної сили.
 
22 вересня 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області листом                      № 01-06/1799 ОСОБА_1 відмовлено у видачі направлення на МСЕК у зв`язку з неусуненням недоліків щодо оформлення акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року.
 
Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 14 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, у справі № 225/2296/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеня втрати працездатності, пов`язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.) на підставі акта розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року. 
Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області на підставі акта розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року видати ОСОБА_1 направлення на огляд МСЕК для визначення ступеню втрати працездатності, пов`язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.). Рішення набрало законної сили.
 
21 лютого 2017 року ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 30 % стійкої втрати професійної працездатності за професійним захворюванням «Хронічний бронхіт», що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ № 0605728.
 
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк Донецької області від 07 квітня 2017 року № 0515/8091/8091/3 ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 960,00 грн.
 
Відповідно до листа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк Донецької області від 04 травня 2017 року № 01-04/0-4/3 ОСОБА_1 призначено страхові виплати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, оскільки відомості про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 залишилися на непідконтрольній українській владі території.
 
Згідно з довідкою Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області від 12 травня 2017 року № 8.0-152/0, виданою ОСОБА_1 , документи, які підтверджують заробітну плату за 2011-2012 роки відсутні та залишилися на непідконтрольній території.
 
Відповідно до довідки Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області від 29 травня 2017 року № 08/3326, виданої ОСОБА_1 , заробітна плата на посаді головного державного інспектора відділу Головного управління Держпраці у Донецькій області станом на 23 лютого 2017 рік складає 9 971,14 грн. 
 
Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, у справі № 225/3152/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з мінімальної заробітної плати.
Скасовано постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07 квітня 2017 року № 0515/8091/8091/3 «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати».
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати з подальшими перерахунками згідно з нормами діючого законодавства України, виходячи із середньої заробітної плати у розмірі 9 971,14 грн на посаді головного державного інспектора відділу Головного управління Держпраці у Донецькій області станом на 23 лютого 2017 року, відповідно до довідки від 29 травня 2017 року № 08/3326.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити виплату недоотриманої різниці щомісячних страхових виплат у зв`язку із перерахунком, починаючи з 03 лютого 2017 року.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення набрало законної сили.
 
Постановою Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 08 грудня 2017 року «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2017 р. (коригуюча)» ОСОБА_1 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 3 697,30 грн з 01 березня 2017 року.
 
Відповідно до виписки з історії хвороби амбулаторного хворого від 18 січня 2017 року № 27 ОСОБА_1 встановлений діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легенів, 2 ст. загострення. Дифузний пневмосклероз. Захворювання професійне.
 
Згідно з висновком Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 19 квітня 2019 року № 2001-2002 за результатами проведення судово-психологічного дослідження «ситуація, що пов`язана з невизнанням права ОСОБА_1 на отримання направлення на МСЕК та отримання у повному обсязі належних йому сум щомісячних страхових виплат у порядку, встановленому законодавством України, та у зв`язку із створенням відповідних перешкод з боку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є психотравмуючою, завдала утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам ОСОБА_1 в особистому та фізичному благополуччі, в активній та продуктивній життєдіяльності, упевненості у собі та у майбутньому, у благополуччі його сім`ї. Зазначене з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_1 є для нього суттєвим психотравмуючим (стресогенним) фактором. Психотравмуючий фактор за ступенем інтенсивності, довготривалістю дії та негативними соціально-психологічними наслідками для життєдіяльності, є суттєвим. ОСОБА_1 внаслідок ситуації, яка є предметом дослідження, завдані психічні страждання (моральна шкода)».
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
 
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
 
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України. Їх становлять: моральна шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, наявність вини заподіювача.
 
Частиною другою статті 1167 ЦК України закріплено випадки відповідальності за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини особи, діями якої вона завдана.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
3) в інших випадках, встановлених законом.
 
До таких інших, встановлених законом випадків відшкодування шкоди незалежно від вини особи, діями якої вона завдана, відносяться, зокрема, випадок її завдання фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 1173 ЦК України), а також її завдання фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень (стаття 1174 ЦК України).
 
У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
 
ОСОБА_1 , на обґрунтування завданої йому Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області моральної шкоди, зазначив, що йому, як інваліду третьої групи за професійним захворюванням, було неправомірно відмовлено у видачі направлення на МСЕК, а потім необґрунтовано розраховано щомісячні страхові виплати із розрахунку мінімальної заробітної плати, через що фактично з 21 вересня 2015 року (дати його звернення до Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) до 29 листопада 2017 року (дати остаточного розгляду його позовів до Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) він був позбавлений можливості на реалізацію своїх прав на отримання належних йому сум щомісячних страхових виплат. У зв`язку з цим йому довелося більше ніж два роки відстоювати свої законні права та інтереси в органах судової влади, що зумовило постійні переживання та призвело до погіршення стосунків з оточуючими та погіршення стану його здоров`я.
 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та не спростовано матеріалами справи те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, у справі № 235/8479/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрів Донецької області до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Дзержинського міського відділу головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Красноармійського міськрайонного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Головне управління Держпраці у Донецькій області, Димитровська Центральна міська лікарня, про скасування інформаційної довідки про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання від 07 листопада 2013 року № 2419, інформаційної довідки про умови праці робочого шахти Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року № 1179/23 та скасування акта за формою П-4 від 15 вересня 2015 року.
 
Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 14 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, у справі № 225/2296/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеня втрати працездатності, пов`язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.) на підставі акта розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року. 
Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області на підставі акта розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року видати ОСОБА_1 направлення на огляд МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності, пов`язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.).
 
Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, у справі № 225/3152/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з мінімальної заробітної плати.
Скасовано постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 07 квітня 2017 року № 0515/8091/8091/3 «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати».
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати з подальшими перерахунками згідно з нормами діючого законодавства України, виходячи із середньої заробітної плати у розмірі 9 971,14 грн на посаді головного державного інспектора відділу Головного управління Держпраці у Донецькій області станом на 23 лютого 2017 року, відповідно до довідки від 29 травня 2017 року № 08/3326.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити виплату недоотриманої різниці у щомісячних страхових виплат у зв`язку із перерахунком, починаючи з 03 лютого 2017 року.
 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, у справі № 235/8479/15-ц, постанова Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, у справі № 225/3152/17 та постанова Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, у справі № 225/3152/17, для цієї справи мають преюдиційний характер і ними встановлено факт протиправності дій відповідача, що полягали у відмові у видачі позивачу направлення на МСЕК та нарахування йому щомісячних страхових виплат.
 
Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження                      № 61-11сво17)).
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду не бере до уваги доводи касаційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо того, що судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено наявності моральної шкоди, причино-наслідкового зв`язку між діями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та моральними стражданнями ОСОБА_1 , а також наявності факту вини саме Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в її заподіянні.
 
Щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_1 про невірне визначення судами попередніх інстанцій розміру завданої йому моральної шкоди, слід зазначити таке.
 
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
 
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, з`ясували доводи сторін щодо обґрунтування ними як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідили надані докази, оцінили їх та аргументували мотиви щодо їх значення для правильного вирішення справи та визначили конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на вимоги розумності, виваженості і справедливості. 
 
Колегія суддів не бере до уваги посилання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та ОСОБА_1 в касаційних скаргах на те, що судами першої та апеляційної інстанцій застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 718/2239/16-ц (провадження № 14-601цс19) та постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 (провадження № К/9901/54105/18), від 04 лютого 2019 року у справі № 757/29051/17-ц (провадження № 61-47559св18), від 15 травня 2019 року у справі № 212/7779/17 (провадження № 61-39348св18), від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 (провадження № К/9901/10114/19), від 09 липня 2019 року у справі № 923/726/18, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 (провадження № К/9901/17533/18), від 22 липня 2020 року у справі № 520/11029/14-ц (провадження № 61-14658вс19), оскільки у цих справах встановлено інші фактичні обставини.
 
Інші доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження                        № 14-446цс18)).
 
Висновок за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для задоволення касаційних скарг немає.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться. 
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                       І. А. Воробйова

                                                                                                                  Г. В. Коломієць

                                                                                                                  Р. А. Лідовець

                                                                                                                   Ю. В. Черняк