УХВАЛА

20 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/11903/19
адміністративне провадження № К/9901/36977/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Кашпур О.В.
перевірив касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі № 640/11903/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просила:
- визнати незаконним і скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 03 травня 2019 року №665-к про звільнення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді державної служби завідувача  сектором формування баз даних управління надання послуг на наземному транспорті департаменту адміністративних послуг Укртрансбезпеки з 03 травня 2019 року; 
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, який обрахувати відповідно до    Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, зокрема: за період з 03 травня 2019 року по 31 травня 2019 року перебування на лікарняному в розмірі 21 048,49 грн, за період з 01 червня 2010 року по 02 липня 2019 року 14516,20 грн, за період з 03 липня 2019 року по день прийняття судом рішення, про стягнення моральної шкоди  в розмірі 14 155,50 грн., 
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, в межах суми стягнення за один місяць.
16 лютого 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 03 травня 2019 №656-К "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору формування баз даних управління надання послуг на наземному транспорті департаменту адміністративних послуг Державної служби України з безпеки на транспорті з 04 травня 2019 року. 
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 305 293, 06 грн, моральну шкоду 3000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
18 серпня 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року змінено в мотивувальній частині та в четвертому абзаці резолютивної частини замінити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу " 305 293,06 грн (триста п`ять тисяч двісті дев`яносто три грн 06 коп.)." на " 408 706,74 грн (чотириста вісім тисяч сімсот шість грн 74 коп.)", а в восьмому абзаці - " 14 215,74 грн (чотирнадцять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 74 коп.)" на " 19 115,46 грн (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятнадцять грн 46 коп.)".
В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року залишено без змін.
07 вересня 2021 року додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду задоволено заяву адвоката Суткович Марини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/11903/19. 
Ухвалено додаткове рішення у справі № 640/11903/19 в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 39816845) витрати на професійну| правничу допомогу в сумі 22 477,46 грн. (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят сім гривень 46 коп).
На зазначені постанову  та додаткову постанову суду апеляційної інстанції Державною службою України з безпеки на транспорті подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 11 жовтня 2021 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Щодо оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року, то у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою необхідно відмовити з таких підстав.
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року (К/9901/33064/21) відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 640/11903/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року (К/9901/33064/21) Державній службі України з безпеки на транспорті, вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 640/11903/19, з огляду на імперативний характер пункту 3 частини першої статті 333 КАС України, у зв`язку з поданням касаційної скарги на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Щодо оскарження додаткової постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, то Суд виходить з наступного.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, відсутні підстави, за яких цю справу не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення прийнятого по суті. 
Оскаржуючи судове рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувана додаткова постанова суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження відповідач не навів та не обґрунтував, застосування яких саме норм права викликають необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики та жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 
Твердження заявника касаційної скарги, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, або становить значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про те, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Таким чином, відповідач у касаційній скарзі не довів наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі № 640/11903/19.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 3 частини першої статті 333 КАС України, Суд  
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі № 640/11903/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н. В.   Шевцова          
Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська
                                                                                                    О. В. Кашпур