Ухвала
17 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 465/7621/19
провадження № 61-11401ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 3 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Четвертої державної пожежно-рятувальної частини Франківського районного відділу Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Львівській області, Сокільницької сільської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
7 липня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 3 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 червня 2021 року, повний текст якої складено 9 червня 2021 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. 
Заявнику необхідно було подати до суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зазначивши у ній обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України; надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
25 серпня 2021 року до касаційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, яка передана судді-доповідачу 6 вересня 2021 року. 
У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначив, що подана ним 7 липня 2021 року касаційна скарга відповідає вимогам закону, оскільки заявником вказано норму права, щодо якої відсутній висновок, - відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок пожежі; вимога про обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України не передбачена. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Касаційний суд при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження». 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19, який є обов`язковим до врахування судом при виборі і застосуванні норми права, з огляду на частину четверту статті 263 ЦПК України. 
Проте касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана ним 7 липня 2021 року, не відповідає зазначеним вимогам закону в частині визначення підставою касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підставою касаційного оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 3 липня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 8 червня 2021 року заявник визначає те, що в ухваленні судового рішення суду апеляційної інстанції брали участь судді, яким було заявлено відвід; суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відхилили клопотання про витребування доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає недослідження судами першої та апеляційної інстанцій зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Проте такі посилання заявника як на підставу касаційного оскарження судових рішень не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки у касаційній скарзі не заявлено підстав касаційного оскарження, передбачених 
пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену 
пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 3 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 8 червня 2021 року. 
Витребувати з Франківського районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 465/7621/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Четвертої державної пожежно-рятувальної частини Франківського районного відділу Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Львівській області, Сокільницької сільської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди. 
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко 
В. А. Стрільчук