ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/2977/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Сітайло Л.Г. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача - Трохимчук  О.І. адвокат (ордер серії АА №1066841 від 11.12.2020) 
від відповідача 1- не з`явився;
від відповідача 2- не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет"
на рішення Господарського суду міста Києва   від 07.07.2021
у справі №910/2977/21 (судя Смирнова Ю.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет"
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова мережа 2011"
2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле"
про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021  в позові відмовлено повністю.
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
-  позивачем не доведено  порушення прав позивача  оскаржуваним правочином  про відступлення права вимоги, укладеного між  ТОВ «Оптова Мережа 2011» (первісний кредитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінсоле» (новий кредитор), та не доведено, в чому саме полягає порушення прав ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет».
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій  скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 повністю та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір про відступлення  права вимоги від 15.02.2020, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю  «Оптова мережа 2011» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінсоле». 
В апеляційній скарзі позивач   зазначає про те, що:
-  та обставина, що відповідачі у своєму договір про відступлення права вимоги посилаються на рішення суду, яке не набрало законної сили, та яке не може створювати жодних правових наслідків - є порушенням вимог діючого законодавства України, оскільки подібне рішення не може слугувати підставою виникнення жодних прав і обов`язків, як у сторони по справі так і в будь-яких третіх осіб;
- скаржник зазначає про неможливість відступлення права вимоги без визначення обсягу та змісту прав, які відступаються, оскільки саме на підставі  рішення, яке не набрало законної сили, сторони договору про відступлення права вимоги встановили обсяг прав, які нібито перейшли до нового кредитора.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021, справу №910/2977/21 призначено на 28.10.2021.
Від відповідача 2 (23.09.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 зазначає про те, що:
- відступлення права вимоги відбулось не за правом, яке виникає за рішенням Господарського суду міста Києва №910/16585/18 від 22 вересня 2020 року, як зазначає позивач, а за правом, яке виникло за фактом спричинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» майнової шкоди первісному кредитору;
- у межах зобов`язання, передбаченого пунктами 11.4, 1.7, 19.3 договору оренди  Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптова мережа 2011»  є кредитором, а отже володіє правом вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет», саме це право вимоги і було відступлено  відповідачем 2 на користь відповідача 1 за оспорюваним договором;
- оскільки чинними нормативно-правовими актами не передбачено прямої заборони на заміну кредитора у зобов`язанні, яке виникло внаслідок порушення умов договору та носить майновий характер, така зміна є правомірною.
Від позивача (28.10.2021) надійшли пояснення, в яких позивач зазначає про те, що:
- між ТОВ «Оптова мережа 2011» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» було укладено оспорюваний договір  відступлення права вимоги  без урахування страхового відшкодування 4  500  000,00грн, що може свідчити про намагання ТОВ «Оптова мережа 2011» та ТОВ «ФК «Фінсоле» отримати грошові кошти шляхом обману, також вищевказані обставини можуть додатково свідчити про недійсність укладеного правочину; за умовами оспорюваного договору  відповідачем 1 було передано недійсну вимогу, яка ґрунтується на рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18, яке на даний час не набрало законної сили та оскаржується; вказане є підставою для визнання договору недійсним, оскільки в ньому не визначено обсяг та зміст прав вимоги, які є істотними умовами договору про відступлення права вимоги. 
28.10.2021 від представника відповідача 2, адвоката Новака А.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (станом на 27.10.2021 у представника відповідача 2 проявились ознаки серйозного респіраторно - вірусного захворювання) та  з огляду на незначний проміжок часу, який минув між виникненням симптомів захворювання  та датою проведення судового засідання, відповідач 2 був позбавлений можливості знайти іншого представника.
Колегія суддів зазначене клопотання відхиляє, у зв`язку з тим, що представником відповідача 2 не надано доказів на його обґрунтування, як то лікарняний, результати проведеного тесту щодо SARS -CoV-2, тощо.
Враховуючи те, що відповідач 1 та відповідач 2 про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, явка учасників судового процесу не визнано обов`язковою, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників відповідача 1 та відповідача 2.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача  судовою колегією встановлено.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/16585/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" про стягнення 46887725,20грн збитків задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" грошові кошти: збитки в розмірі 44772624,81грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 585865,00грн, в іншій частині позову про стягнення 2115100,39грн збитків відмовлено. 
На час прийняття рішення судом першої інстанції у цій справі,  рішення у справі №910/16585/18 законної сили не набрало, і Північним апеляційним господарським судом здійснювався перегляд цього рішення в порядку апеляційного провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 22.04.2021, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" про здійснення процесуального правонаступництва у справі №910/16585/18, замінено позивача у справі №910/16585/18 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги.
Легітимність зазначеного договору і є предметом спору у справі №910/2977/21.
Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого  первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає повним та єдиним кредитором та власником прав грошової вимоги до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" (код ЄДРПОУ: 35442481), (далі - боржник), яке виникло за фактом спричинення боржником майнової шкоди первісному кредитору внаслідок пожежі, що сталася з 9 на 10 листопада 2017 року на території паркінгу, розташованого в будівлі ТРЦ "Sky Mall" (далі - пожежа в паркінгу ТРЦ) за адресою: м.Київ, пр.Ватутіна (Р.Шухевича), 2 (далі - право вимоги). Право вимоги включає в себе всі та будь-які грошові вимоги, які заявлені до боржника або можуть бути заявлені до нього в майбутньому за фактом спричинення шкоди у зв`язку з пожежею в паркінгу ТРЦ. Згідно рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18 від 22.09.2020 (далі - рішення суду) розмір права вимоги становить 45358489,81 грн.
Згідно з п.1.2 договору права вимоги набуваються новим кредитором з моменту підписання цього договору. За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за правом вимоги в повному обсязі.
В договорі вказано, що його укладення є підставою для правонаступництва позивача у справі №910/16585/18, зокрема, зміни позивача у справі з первісного кредитора на нового кредитора в порядку ст.52 ГПК України. Усі дії, вчинені в судовому процесі по справі №910/16585/18 до вступу у справу правонаступника - нового кредитора, обов`язкові для нового кредитора так само, як вони були обов`язкові для первісного кредитора.
Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 договору передбачено, що новий кредитор стає кредитором боржника в розмірі вимог, зазначеному в п.п.1.1 цього договору, тобто набуває всі права, передбачені чинним законодавством щодо боржника, а первісний кредитор ці права втрачає з моменту підписання даного договору. Первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором. Первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданого за цим договором права вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку.
За змістом п.2.6 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити за відступлене йому первісним кредитором право вимоги за цим договором на користь первісного кредитора грошові кошти у розмірі 45358489,81 грн. Сторони погодили, що розрахунок буде проведений шляхом заліку взаємної заборгованості за цим договором (щодо заборгованості нового кредитора перед первісним кредитором) та заборгованості за договором про заміну (новацію) первісного зобов`язання новим позиковим зобов`язанням від 01.06.2019, укладеного між новим кредитором та первісним кредитором (щодо частини заборгованості первісного кредитора перед новим кредитором) на підставі окремої угоди про проведення розрахунків (або акту заліку взаємної заборгованості).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.4.1 договору).
Договір датований 15.02.2020, однак виходячи зі змісту самого договору, а саме п.1.1, в якому міститься посилання на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у справі №910/16585/18, а також точний розмір стягнутих за вказаним рішенням сум, що жодним чином не могло бути відомо у тому випадку, якби договір було укладено саме 15.02.2020, правильною датою укладення договору слід вважати  15.02.2021.
Відповідно до частин 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Частиною 1 ст.510 Цивільного кодексу України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст.515 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В свою чергу, боржник не позбавлений права висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора, у разі пред`явлення таких вимог (ст. 518 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Положення ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Водночас за змістом ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У ст.215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У цій справі позов про визнання недійсним договору подала особа, яка не була стороною цього договору, - заінтересована особа.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані, насамперед, на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.
Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
За спірним договором відповідачем-1 передано відповідачу-2 право вимоги до позивача, яке включає в себе всі та будь-які грошові вимоги, які заявлені до боржника або можуть бути заявлені до нього в майбутньому за фактом спричинення шкоди у зв`язку з пожежею в паркінгу ТРЦ, згідно рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18 від 22.09.2020 розмір права вимоги становить 45358489,81 грн.
Тобто, із змісту укладеного відповідачами договору вбачається, що його сторонами досягнуто згоди щодо предмета правочину, і такий предмет індивідуалізовано належним чином.
Рішення  Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18 від 22.09.2020, станом на дату вирішення спору у справі №910/2977/21 по суті, переглядалося в порядку апеляційного провадження та законної сили не набрало. Проте, чинне законодавство не забороняє відступлення вимог, що можуть виникнути у майбутньому.
Обов`язок з відшкодування шкоди виникає із самого факту заподіяння шкоди, а не з рішення суду. Своєї вини у заподіянні будь-якої шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Оптова мережа 2011" позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" не визнає. Проте ці правовідносини сторін є предметом окремого судового розгляду у справі 910/16585/18, що не входить до предмета доказування у даній справі про визнання недійсним правочину. Позивач не позбавлений права висувати проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора, що власне і відбувається в межах судової справи №910/16585/18.
Ухвалюючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з яким погоджується судова колегія, вірно зазначив про те, що у випадку, якщо рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18 від 22.09.2020 буде залишено судом апеляційної інстанції без змін, у боржника існуватиме обов`язок оплати присуджених до стягнення сум незалежно від того, хто наразі є кредитором, а у випадку якщо рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/16585/18 від 22.09.2020 буде скасовано, обов`язку сплати суми збитків у боржника не виникне. 
Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Правочин, що оспорюється, сам по собі не впливає на характер, обсяг і порядок виконання зобов`язань позивача, не погіршує його становище, навіть якщо дії відповідачів щодо вчинення спірного правочину здаються позивачу неправомірними. 
Як неодноразово наголошував Верховний Суд під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
Отже, з урахуванням наведеного вище позивачем не доведено порушення прав останнього оскаржуваним правочином, так як і не доведено, в чому саме полягає порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет".
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі               №910/2977/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/2977/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2021

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                Л.Г. Сітайло