Ухвала
 
04 жовтня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 755/13413/20
провадження № 61-13242ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди,
 
ВСТАНОВИВ: 
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за орендну плату за договором оренди від 29 травня 2016 року у розмірі 516 150,00 грн, заборгованість за комунальні послуги у орендованій квартирі в розмірі 38 926,56 грн, кошти за аварійне відкриття дверей у розмірі 2 500,00 грн, три проценти річних у сумі 39 853,55 грн, інфляційні збитки у сумі 78 145,11 грн та пеню у розмірі 203 687,51 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 29 травня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди житлового приміщення № 29/05/16, відповідно до умов якого розмір місячної орендної плати складав 15 000,00 грн, що на момент підписання договору становило 600,00 дол. США. В період часу з січня 2018 року по вересень 2020 року відповідач не оплачувала орендну плату, тому її заборгованість за 31 місяць становить 516 150,00 грн. Також позивач зазначала, що вартість комунальних послуг не входила до орендної плати і орендар повинна була сплачувати їх за свій рахунок щомісяця, однак відповідач свого обов`язку не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку вона вимушена була погасити і яка складалася із оплати: за постачання гарячої води - 6 175,30 грн та комісія банку 61,80 грн; за центральне опалення 19 164,14 грн та комісія банку 153,30 грн; за обслуговування території, що надається ТОВ «Комфорт-Таун» - 10 298,62 грн та комісія банку 82,40 грн; за надання послуг водопостачання 2 925,40 грн та комісія банку 29,30 грн; за обслуговування вузла теплової енергії 16,30 грн та комісія банку 20,00 грн. Всього вартість комунальних послуг становить 38 926,56 грн. Крім того, позивач посилалася на те, що відповідач не передала їй ключі від квартири, що стало підставою для аварійного відкриття дверей вартістю - 2 500,00 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі у розмірі 516 150,00 грн, три процента річних у розмірі 39 853,55 грн, інфляційні збитки у розмірі 78 145,11 грн, пеню у розмірі 203 687,51 грн, заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 38 926,56 грн, судовий збір у розмірі 8 767,63 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року змінено, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі у сумі 516 150 грн, три проценти річних у сумі 17 794,00 грн, інфляційні втрати у сумі 20 794,00 грн, пеню у розмірі 203 687,51 грн, заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 38 926,56 грн, судовий збір у розмірі 7 973,52 грн, а всього 805 325,59 грн.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року  у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків, зокрема сплати судового збору у розмірі 15 947,04 грн.
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 на усунення недоліків касаційної скарги надала до Верховного Суду дублікат квитанції від 11 вересня 2021 року № 0.0.2261523423.1 про сплату судового збору у розмірі 15 947,04 грн.
 
Таким чином недоліки касаційної скарги ОСОБА_1 усунуто.
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
У касаційній скарзі заявниця зазначає клопотання про зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що станом на час звернення ОСОБА_1 з касаційною скаргою відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача грошових коштів, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру боржників.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
Оскільки з наданого витягу з Єдиного реєстру боржників неможливо встановити, що виконавче провадження, за яким ОСОБА_1 значиться боржником відкрито на виконання оскаржуваного рішення, та неможливо встановити стан виконання згаданого провадження, доводи клопотання ОСОБА_1 не містять достатніх підстав для зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року, у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року.
 
Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 755/13413/20.
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 рокувідмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       В. В. Яремко