ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11705/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Солодкова К.А. 
за участі представників відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. (суддя Турова О.М., повне судове рішення складено 23.04.2021 р.) в справі № 160/11705/20 за позовом ОСОБА_3  до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом  до військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - військова частина НОМЕР_2 , про визнання  протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати  грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно;  зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно; визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1  щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року;  зобов`язання військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити  індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року;  визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1  щодо не проведення з ним  остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини;  визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;  зобов`язання військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити  середній заробіток за період з 18.07.2020 року по дату винесення рішення судом у даній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 р. залучено військову частину НОМЕР_2 до участі у справі  у якості другого відповідача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1  щодо невиплати ОСОБА_3  грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити ОСОБА_3  компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_3 остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини; в задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2018 р., враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу  01.01.2008 р. Апелянт зазначає, що визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення залежить виключно від змін посадового окладу згідно з рішенням Уряду, а такими місяцями є січень 2008 р., оскільки у цьому місяці набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 й саме у місяці підвищення посадових окладів повинні враховуватися абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078. Посадовий оклад за посадою, яку займав позивач, востаннє підвищувався 01.01.2008 р., тому обчислення індексу споживчих цін здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), - лютого 2008 р., та застосовуються як для діючих, так й для новоприйнятих або переведених військовослужбовців. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач військова частина НОМЕР_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. 
Позивач до судового засідання не з`явився.
Судова повістка, направлена за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, повернута відділенням зв`язку з відміткою про відсутність адресата за адресою.
З огляду на положення частини першої статті 131 КАС України, відповідно до якої учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному  статтею 129  цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає, вважається, що судова повістка вручена позивачу, тобто позивач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності позивача.  
В судовому засіданні представники  відповідачів просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини у військовій частині НОМЕР_2 до 16.07.2020 р. включно, є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №176 від 22.06.2020 р. майора ОСОБА_3 , заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини, звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту  «к»  пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу»  (які проходять військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2020 року №161 (по стройовій частині) позивача з 16 липня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для постановки на військовий облік до Слов`янського  ОМВК міста  Слов`янськ Донецької області.
В зазначеному вище наказі також визначено виплатити ОСОБА_3 : щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб»  та телефонограмою від 26.03.2018 №9436 командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України у розмірі 35% від посадового окладу з 01 липня 2020 року по 16 липня 2020 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років згідно з телефонограмою Міністерства оборони України №2326/161/2700 від 28 грудня 2018 року з 01 липня 2020 року по 16 липня 2020 року; грошову компенсацію за невикористані 38 діб щорічної основної відпустки за 2020 рік; грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік відповідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого  наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260; грошову компенсацію за неотримане речове майно; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25 червня 2018 року №260 «Про порядок виплати грошового забезпечення Збройних Сил України та деяким іншим особам» за 20 років; надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 10% з 01 липня 2020 року по 16 липня 2020 року.
15 серпня 2020 року ОСОБА_3  звернувся до військової частини НОМЕР_1 з листом, в якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу - 01 січня 2008 року, а також виплатити компенсацію за речове забезпечення, а також про нарахування та виплату суми середнього заробітку за час затримки розрахунку з моменту звільнення по день останнього розрахунку.
          Встановивши,  що фактично відповідачами не здійснювалась індексація грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, визнавши необґрунтованою позицію відповідача військової частини НОМЕР_1 стосовно  відсутності достатнього об`єму бюджетного асигнування, який би дозволив нарахувати крім основних складових грошового забезпечення, індексацію грошового забезпечення, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а також зважаючи на те, що у період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року грошове забезпечення позивачеві нараховувалось та виплачувалось військовою частиною НОМЕР_2 , а з 01.01.2019 року по 16.07.2020 року – військовою  частиною НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності саме військової частини НОМЕР_2 , а не як помилково вважається позивачем  військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.
Враховуючи,  що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив військову службу і який виплачував його грошове забезпечення, саме на відповідача військову частину НОМЕР_1  за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача,  суд першої інстанції зобов`язав військову частину НОМЕР_1 (з урахуванням Положення про об`єднане фінансове господарство військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , затвердженого наказом  командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2018 року та погодженого 14.02.2019 року у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України)  нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за вказаний період.
Разом з тим, суд першої інстанції вважав,  що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачеві, належить до компетенції відповідача військової частини НОМЕР_1  при нарахуванні та виплаті відповідних сум, а визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення є передчасним, оскільки у заявленому спорі суд захищає право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та надає правову оцінку діям (бездіяльності) відповідача стосовно нарахування чи ненарахування такої індексації.
Враховуючи, що позивачу при звільнення з військової служби не виплачена грошова  компенсація за неотримане речове майно, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачеві грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, а також зобов`язанні відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно.
Також зважаючи на те, що відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 не проведено остаточного розрахунку з позивачем у день виключення останнього зі списків особового складу військової частини, чим порушено  вимоги  ст. 116 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов  висновку про протиправність бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з позивачем остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини.
Однак оскільки на час звернення позивача до суду з позовом щодо нарахування та виплати середнього заробітку, передбаченого  ст. 117 КЗпП України, остаточний розрахунок по виплаті належних позивачеві сум індексації грошового забезпечення ще не відбувся,  враховуючи відсутність такої юридично значимої обставини, як факту проведення з позивачем остаточного розрахунку, суд першої інстанції вважав, що підстави для застосування до відповідача відповідальності саме за період, передбачений  ст. 117 КЗпП України, на час розгляду цієї справи в суді відсутні,  права позивача  на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, передбаченого  ст. 117 КЗпП України,  відповідачем ще не порушено. При цьому суд першої інстанції зазначив, що  відповідачі не відмовляли позивачеві у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як наслідок питання щодо його виплати відповідачами не вирішувалося, тобто ці вимоги є передчасними.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив  військову службу у Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_2 по 16.07.2020 р.
Військова частина НОМЕР_2 перебувала на повному забезпеченні, в тому числі речовому  та грошовому забезпеченні, у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до            Положення про об`єднане фінансове господарство військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , затвердженого наказом  командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2018 р. та погодженого 14.02.2019 року у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України, тобто в період з 01.01.2016 р.  по 31.12.2018 р.  грошове забезпечення позивчеві нараховувалось та виплачувалось військовою частиною НОМЕР_2 , а з 01.01.2019 р. по 16.07.2020 р. – військовою  частиною НОМЕР_1 .
Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №176 від 22.06.2020 р. майора ОСОБА_3 , заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини, звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту  «к»  пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу»  (які проходять військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.07.2020 р. №161 (по стройовій частині) ОСОБА_3 з 16.07.2020 р.  виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; наказано  виплатити ОСОБА_3 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 35% від посадового окладу з 01.07.2020 р. по 16.07.2020 р.; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років з 01.07.2020 р.  по 16.07.2020 р.; грошову компенсацію за невикористані 38 діб щорічної основної відпустки за 2020 рік; грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік; грошову компенсацію за неотримане речове майно; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення; надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 10% з 01.07.2020 р. по 16.07.2020 р.
В період  з 01.01.2016 р.  по 01.03.2018 р.   позивачу не здійснювалось нарахування та  виплата індексації грошового забезпечення.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є виключно питання наявності підстав для застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення  базового місяця – січень  2008 року.    
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Абзацом 2 частини четвертої  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі – Закон № 2011-ХІІ)   встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до частин  другої та третьої   статті  9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 18   Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі  статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 1     Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За змістом статті 4 Закону № 1282-XII в чинній редакції індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р. (далі - Порядок № 1078).
Згідно  з пунктом 6 Порядку № 1078     виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;
3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;
4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;
5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;
6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;
7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці; проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто індексація грошового забезпечення у випадках, передбачених законом, має бути  обов`язково нарахована та виплачена.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення позивача не проведена, суд  першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і невиплати позивачу  індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р.  по 01.03.2018 р.   включно та наявність підстав для зобов`язання відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період   відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.
Суд визнає правильним висновок суду першої інстанції  про необґрунтованість позовних вимог про зобов`язання відповідача військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення  за спірний період  із застосуванням  базового місяця – січень  2008 року.    
Судом першої інстанції правильно вказано, що на час звернення позивача до суду з цим позовом порушеним вважається право позивача саме на отримання індексації грошового забезпечення.
Вище судом встановлено, що відповідачами  не проведено індексацію грошового забезпечення, відповідно, на час звернення до суду між позивачем та військовими частинами А1302 та НОМЕР_2  не існувало  спору щодо розміру індексації, а також стосовно застосування базового місяця при обчисленні індексації.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право.
При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. 
Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної  законом  компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Оскільки у спірному періоді відповідачами не проведено індексацію грошового забезпечення позивача, а військовою частиною НОМЕР_1 при звільненні позивача зі служби не виплачено індексацію, відсутній між сторонами спір про розмір такої індексації, а також про застосування показників базового періоду під час індексації грошового забезпечення, тому судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому судом не переглядається.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. в справі № 160/11705/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. в справі № 160/11705/20 за позовом ОСОБА_3  до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04.10.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 05.10.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко