Справа № 165/2064/20 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1279/21  Категорія: 68    	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Киці С.І., Матвійчук Л.В.,
з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,
позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 та її представника  ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про усунення перешкод в спілкування з дітьми, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року,

                                     В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в спілкування з дітьми
Позов мотивує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_5 , який з 04.02.2012 року по 04.03.2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_3 . За час шлюбу в подружжя народилося двоє спільних дітей - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часу розірвання шлюбу між її сином на ОСОБА_3 , відношення відповідачки з чоловіком змінилося, хоча вони зовсім не змінили свого відношення до неї чи дітей. Вони були готові допомагати у всьому та постійно спілкуватися. ОСОБА_5 переїхав жити до неї, а ОСОБА_8 залишилася з дітьми проживати у квартирі її матері. Спочатку відповідач не забороняла бачитися з дітьми, проте з березня 2019 року почала чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 , у зв`язку із чим він звернувся за захистом до служби у справах дітей. Дані події відобразилися й на її відносинах з колишньою невісткою. Вона з чоловіком неодноразово просила відповідача надати їм можливість бачитися з дітьми, оскільки дуже люблять своїх онуків, проте це не дало результатів. Також, нею було направлено на адресу ОСОБА_3 лист-прохання із запропонованим графіком побачень з дітьми, однак жодної відповіді вона не отримала, а на телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Вказує, що вона домогосподарка, а відтак має багато вільного часу, який бажає витрачати на власних онуків. На обліку в нарколога чи психолога вона не перебуває та ніколи не мала ні з ким жодних конфліктів. Таким чином, шляхом домовленості врегулювати відносини щодо визначення порядку спілкування з онуками їй не вдалося. Відповідач в усній формі заборонила приходити до місця проживання дітей, розмовляти з ними, відвідувати в навчальних закладах, тощо. Вважає, що такі дії ОСОБА_3 приносять шкоду правам та інтересам самих дітей, адже вони потребують їхнього спілкування від якого отримують лише позитивні емоції, любов, розвиток та подарунки. 
Просить суд усунути їй перешкоди у спілкуванні з онуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення наступного порядку участі у їхньому вихованні: кожну третю п`ятницю місяця надати можливість забирати дітей за місцем її проживання у смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської обл. з правом ночівлі дітей з п`ятниці по неділю, з обов`язковим поверненням їх за місцем проживання відповідачки у неділю, без присутності матері дітей; спільно з онуками відвідувати святкування днів народження родичів по лінії батька за місцем їх проживання, а саме - батька дітей ОСОБА_5 , (день народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дідуся ОСОБА_9 (день народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та бабусі ОСОБА_1 (день народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ), незалежно від днів тижня; мати безперешкодні побачення з онукою ОСОБА_7 в дошкільному закладі освіти, який вона відвідує, під час проведення свят, організованих вихователями або організаторами закладу; мати безперешкодні побачення з онуком ОСОБА_6 в шкільному закладі освіти, який він відвідує, під час проведення свят, організованих вчителями або адміністрацією закладу; у дні народження онуків безперешкодно мати можливість привітати їх та подарувати подарунки. Судові витрати по справі просить залишити за собою.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та онукою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначено ОСОБА_1 наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітньої онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
- шляхом зустрічей без присутності матері дітей - з 17.00 п`ятниці до 15.00 неділі ІІІ тижня місяця з можливістю забирати дітей за місцем свого проживання в смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області з обов`язковим поверненням дітей на місцем проживання ОСОБА_3 ;
- шляхом безперешкодних побачень з малолітньою онукою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дошкільному закладі освіти, який вона відвідує, під час проведення свят, організованих вихователями або організаторами закладу;
-шляхом безперешкодних побачень з малолітнім онуком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в шкільному закладі освіти, який він відвідує, під час проведення свят, організованих вчителями або адміністрацією закладу;
- шляхом безперешкодного привітання та дарування подарунків в дні народження онуків: ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - ОСОБА_7 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції  скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ Волинської області за актовим записом № 21.
За період спільного подружнього життя у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей - син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - діти, онуки). Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 8-9).
15.09.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали Договір між батьками про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей, який було посвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області та зареєстровано в реєстрі за № 1506 (далі - Договір).
За умовами Договору, зокрема, місце проживання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визначено разом з їх матір`ю - відповідачкою ОСОБА_3 .. Сторони Договору домовилися, що батько дітей за попередньою домовленістю з їх матір`ю приїжджатиме в місце проживання дітей або інше, спеціально обумовлене батьками місце, забирати дітей для проведення спільного дозвілля та повертати їх у визначений час у місце проживання або інше, обумовлене батьками місце, забезпечивши при цьому комфортне та безпечне транспортування та проживання дітей на відпочинку (а.с. 11).
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04.03.2019 року, яке 04.04.2019 року набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 10).
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 є сином позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане 29.03.1989 року Жовтневою селищною радою м. Нововолинська Волинської обл. (а.с. 7).
Із наведеного слідує, що малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онуками позивачки ОСОБА_1 .
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.( ст. ст. 12, 81 ЦПК України)
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що відповідач, під приводом суб`єктивних чинників, чинить їй та її сім`ї перешкоди у спілкуванні з онуками.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.
Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).
Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.
Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
За наявності обґрунтованих доводів позивачки про те, що відповідачка чинить їй перешкоди у вільному спілкуванні з внуками та у їх вихованні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо наявних підстав для задоволення позову шляхом с усунення перешкод у спілкуванні з онуками
Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи, особисто підтвердила ту обставину, що вона заперечує щодо побачень дітей зі своїми дідом та бабою, а також перешкоджає у спілкуванні останніх з дітьми, вважаючи, що таке спілкування може зашкодити інтересам дітей.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано констатовано, що між сторонами існує спір з приводу участі позивачки ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_16 та ОСОБА_7 .
Як на одну з підстав своїх заперечень проти позову відповідач посилається на ту обставину, що у позивача ОСОБА_1 взагалі відсутня кровна спорідненість із дітьми.
Проте, жодних доказів того, що відомості про ОСОБА_5 , як батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виключені із актового запису про їх народження, стороною відповідача суду не надано.
Також, відповідач ОСОБА_3 в своїх апеляційній скарзі, як на підставу заборони для спілкуванні дітей з позивачкою, вказувала про факти вчинення ОСОБА_1 та членами її сім`ї кримінальних правопорушень, відносно неї та її сім`ї (батька, матері). Однак, на підтвердження цих доводів жодного вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження, постанови у справі про адміністративне правопорушення, відносно зазначених нею осіб, сторона відповідача суду не надала.
Крім того, суд вважає, що доводи відповідачки про наявність небезпеки для малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перебування їх в будинку позивачки та спілкуванні з нею та членами іі сім`ї є необґрунтованими, оскільки такі доводи належними, допустимими, достатніми та достовірними доказати не підтверджені. Як пояснила сама відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, із відповідними заявами до правоохоронних органів, або до служби у справах дітей вона не зверталася.
В ході розгляду справи, відповідачкою та її представником не надано, а судом не отримано, жодних доказів на підтвердження того, що позивачка ОСОБА_1 вчиняла або вчиняє злочинні, протиправні, аморальні дії, а також доказів того, що спілкування з нею малолітніх дітей та їх перебування за місцем її проживання негативно впливало або може вплинути на малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або може становити загрозу їх життю, фізичному та психічному здоров`ю.
Як вбачається із характеристики Виконавчого комітету Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської обл. № 414/01-13 від 23.07.2020 року, ОСОБА_1 одружена, разом з чоловіком виховала двох дітей. Працювала на хлопко-прядильній фабриці та в даний час займається домашнім господарством. У стосунках із людьми стримана та ввічлива. Приймає участь у громадському житті селища, активно долучається до загальноселищних толок, допомагає престарілим сусідам. За час проживання в селищі ОСОБА_1 не порушила громадського порядку, скарг від сусідів та мешканців селища не поступало (а.с. 14).
Відповідно до інформаційного листа КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» Виконавчого комітету Нововолинської міської ради № 1482/01-17 від 22.06.2020 року, ОСОБА_1 на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 15).
ОСОБА_1 позитивно характеризує й та обставина, що остання після розірвання шлюбу ОСОБА_3 із її сином, залишила для проживання колишньої невістки та своїх онуків належну її матері на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Вказана обставина була визнана відповідачкою в судовому засіданні.
При цьому, жодних доказів того, що ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми була змушена залишити місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.
Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 18.03.2021 року, ОСОБА_1 належить трикімнатне житло за адресою: АДРЕСА_3 , де також проживають її чоловік та мити. На час проведення обстеження, у будинку чисто, речі складені охайно, наявні меблі та електронні побутові прилади для вжитку, а також підведені усі комунікації. Для дітей створені умови для перебування, розвитку та виховання, є місце для спання, одягу та дозвілля (а.с. 136).
Висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 21.05.2021 року було встановлено, що виходячи із встановлених фактів, взявши до уваги відсутність обставин, які б унеможливлювали право ОСОБА_3 на спілкування із внуками, чи обставин, які б свідчили про спілкування баби з внуками, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, або обумовлювало її побачення з дітьми, враховуючи інтереси малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись ст. 257 СК України, служба у справах дітей вважає за доцільне встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні і внуками (а.с. 162-163).
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідом, бабою та внуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії`від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року).
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позову та  наявність підстав для визначення порядку участі баби у спілкуванні та у вихованні внуків.
Суд першої інстанції вирішив заявлений у справі спір з урахуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини, дотримався принципу правової визначеності, оскільки  визначив способи участі позивача у вихованні внуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому судом  дотримано розумного балансу інтересів між сторонами та внуками та враховано насамперед інтереси дітей, які не завжди можуть відповідати їх бажанням, з урахуванням її віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).
Апеляційний суд зауважує, що наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачем та позивачем не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування з онуками.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач має негативний вплив на онуків, а присутність відповідача під час зустрічей позивача з дітьми в подальшому не сприятиме перебуванню дітей у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.
Врахувавши усталену практику ЄСПЛ, вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що інтересам дітей буде відповідати спілкування зі своєю бабою без присутності  матері дитини.
Доводи апеляційної скарги зводяться лише до негативних висловлювань на адрес позивача, однак дані твердження жодним чином не підтвердженні, а тому не беруться судом до увага, а розцінюються як прояв погіршених стосунків між сторонами.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування судового рішення та додаткового судового рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального  та процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення суду та відсутність підстав для його скасування.
Керуючись статтями 367-369, 375, 381-384 ЦПК України,  суд

                                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий- суддя:

Судді: