Ухвала
Іменем України
08 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 756/4855/17
провадження № 51-7121км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурорів                                                              ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників                                                              ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_12 про відкладення касаційного розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 ,
встановив:
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_12 заявила клопотання про відкладення касаційного розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_13 з метою отримання від Міністерства закордонних справ Російської Федерації дозволу на в`їзд до цієї держави захисникам ОСОБА_13 – адвокатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Вказує, що захисники вживають усіх можливих заходів для зустрічі з підзахисним ОСОБА_13 , проте за відсутності зазначеного дозволу на в`їзд сторона захисту позбавлена можливості провести конфіденційну зустріч, консультування клієнта та підготовку до його участі в касаційному розгляді в запропонованому Судом порядку, в режимі відеоконференції.
Заслухавши позицію учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, виходячи з такого.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 09 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_13 щодо забезпечення реалізації його права на доступ до правосуддя. Ця заява була подана з клопотанням захисника ОСОБА_10 про забезпечення доступу до правосуддя, в якому він просив визнати обов`язковою участь ОСОБА_13 у касаційному розгляді кримінального провадження за касаційними скаргами захисників останнього на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року та вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року й забезпечити ОСОБА_13 доступ до правосуддя шляхом його безпосередньої участі під час розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції у порядку, передбаченому главою 43 Кримінального процесуального кодексу України.
12 квітня 2021 року в судовому засіданні Верховний Суд частково задовольнив клопотання захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_13 про забезпечення участі останнього під час розгляду справи в режимі відеоконференції.
Оскільки у цьому кримінальному провадженні Генеральна прокуратура України вже зверталась із запитом про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Російської Федерації, у задоволенні якого запитувана сторона відмовила на підставі п. «b» ст. 2 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах у зв`язку з тим, що задоволення прохання може зашкодити суверенітету, безпеці, громадському порядку або іншим суттєвим інтересам Росії, Суд відмовив у задоволенні вищезазначених клопотань у частині забезпечення участі засудженого в судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням міжнародної правової допомоги.
Водночас, бажаючи забезпечити умови засудженому для доступу до правосуддя, Верховний Суд запропонував стороні захисту взяти ОСОБА_13 участь у касаційному розгляді кримінального провадження із використанням власних технічних засобів і програмного забезпечення «TrueConf». Технічна інформація, необхідна для налагодження відеоконференцзв`язку за допомогою вказаного програмного забезпечення, була надана стороні захисту.
У наступному судовому засіданні, котре відбулось 15 травня 2021 року, захисник ОСОБА_7 в режимі відеоконференції повідомив, що вилетів на зустріч із  ОСОБА_13 , однак, прибувши до м. Мінська Республіки Білорусь, не зміг здійснити пересадку на літак до м. Санкт-Петербурга Російської Федерації через відмову працівника аеропорту в реєстрації на рейс, що було пов`язано з діючими обмеженнями на в`їзд до цієї країни у зв`язку з пандемією COVID-19. З огляду на це сторона захисту повідомила Суд про свої наміри звернутися до компетентних органів Російської Федерації з метою отримання дозволу на в`їзд до цієї країни захисникам ОСОБА_13 для забезпечення конфіденційного спілкування, обговорення позиції захисту та забезпечення його участі у судовому засіданні Верховного Суду.
З метою забезпечення ОСОБА_13 можливості взяти участь у розгляді справи щодо нього, реалізації ним права бути почутим як складових фундаментального права на захист Верховний Суд, урахувавши думку сторони захисту щодо необхідності надання їй достатнього часу для завершення формальностей, пов`язаних з отриманням дозволу на в`їзд до Російської Федерації, відклав розгляд кримінального провадження на 16 серпня 2021 року.
Однак це судове засідання, як і наступні три, котрі відбулись 06, 20 вересня та 11 жовтня 2021 року, було проведено без участі ОСОБА_13 , який, на переконання колегії суддів, незалежно від свого місцезнаходження, використовуючи власні технічні засоби, мав змогу без жодних складнощів приєднатися і виступити у судових засіданнях, особисто заявляти клопотання, в тому числі про необхідність конфіденційного спілкування із захисниками. Однак в жодному із цих засідань ОСОБА_13 участі не взяв, на зв`язок не вийшов.
Натомість у кожному з вищеперелічених судових засідань сторона захисту клопотала про відкладення розгляду справи, аргументуючи це тим, що веде листування з органами влади Російської Федерації з приводу отримання дозволу на в`їзд до цієї країни захисниками ОСОБА_13 для узгодження з ним лінії захисту та забезпечення його участі в касаційному розгляді. Задовольняючи такі клопотання, Суд призначав наступне судове засідання з урахуванням думки сторони захисту про необхідність надання їй достатнього часу для завершення процедур, пов`язаних з отриманням дозволу на в`їзд до Російської Федерації.
Разом з тим, оскільки захист намагався вирішити вищезазначене питання, однак такі спроби не давали бажаного результату, Суд неодноразово пропонував стороні захисту розглянути інші способи організації участі ОСОБА_13 у режимі відеоконференції під час касаційного розгляду кримінального провадження щодо нього.
Зокрема, захисники ОСОБА_13 заявляли, що вони не бажають спілкуватися зі своїм підзахисним з території України із застосуванням телекомунікаційних засобів, які не можуть гарантувати конфіденційність такого спілкування через ризик їх прослуховування правоохоронними органами, а тому Верховний Суд пропонував стороні захисту зустрітися з ОСОБА_13 на території третьої країни або ж вийти з останнім на зв`язок з території іншої держави, де зазначені захисниками ризики відсутні.
Беручи до уваги той факт, що адвокати ОСОБА_13 час від часу виїжджають за кордон, про що свідчать, зокрема, матеріали цього кримінального провадження, а саме вищезазначене відрядження захисника ОСОБА_7 , який виходив на зв`язок із Судом з м. Мінська, та клопотання захисника ОСОБА_14 про відкладення касаційного розгляду, який не зміг прибути в судове засідання 08 листопада 2021 року через перебування на самоізоляції у зв`язку з поверненням з м. Белграда Республіки Сербія, як мінімум із цих країн, на переконання колегії суддів, захисники мали змогу зв`язатися з ОСОБА_13 поза контролем правоохоронних органів України.
Більше того, протягом касаційного розгляду адвокати неодноразово подавали до Верховного Суду документи, підписані ОСОБА_13 , що вказує на підтримання комунікації між захисниками та їх підзахисним.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що Верховний Суд протягом тривалого часу надавав стороні захисту можливість забезпечити конфіденційне спілкування із підзахисним, узгодити позицію і тактику захисту, але сторона захисту зі свого боку не продемонструвала, що для забезпечення зустрічі з підзахисним, як вона заявляла, використала всі доступні їй засоби, зокрема й альтернативні, навіть з урахуванням можливих існуючих складнощів, пов`язаних з пандемією COVID-19.
Крім того, Верховний Суд бере до уваги, що специфіка касаційного провадження не передбачає дослідження доказів, встановлення фактичних обставин, допиту засудженого, а передбачає лише виступи всіх учасників на підтвердження своєї позиції, і тому сторона захисту, незважаючи на обмеження, пов`язані з пандемією, мала можливість протягом касаційного розгляду в період з 15 березня по 08 листопада 2021 року узгодити свою позицію з підзахисним.
Врешті, Суд бере до уваги твердження захисників, що продовжується процес їх листування з органами влади Російської Федерації з метою отримання дозволу на в`їзд у цю країну для спілкування з підзахисним, але звертає увагу, що це спілкування триває досить довго і попри надії, які висловлювала сторона захисту в кожному судовому засіданні, вирішення зазначеного питання до цього часу не завершилось позитивним результатом, хоча насправді зазначене питання не виглядає настільки складним, щоб виправдати такі часові затримки у його розгляді органами влади Російської Федерації.
Отже, беручи до уваги контекст цього кримінального провадження, враховуючи, що раніше Російська Федерація відмовила в наданні міжнародної правової допомоги, посилаючись на те, що це може зашкодити її інтересам, Верховний Суд не має впевненості в тому, що листування захисників з органами влади Російської Федерації, зрештою, буде мати позитивний результат або ж не використовується стороною захисту чи органами влади Російської Федерації як привід для затягування розгляду справи.
Тому Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для подальшого відкладення судового розгляду з причин, які наводить сторона захисту, оскільки засуджений ОСОБА_13 мав і має можливість у будь-який час приєднатися із застосуванням власних технічних засобів до участі в судових засіданнях під час розгляду касаційних скарг його захисників, якщо він дійсно цього бажає.
У цьому кримінальному провадженні Верховний Суд створив належні умови для ефективної реалізації засудженим права на захист у всіх його аспектах, включаючи конфіденційне спілкування, достатній час для підготовки до захисту і на особисту участь під час розгляду кримінального провадження у суді касаційної інстанції, тоді як сторона захисту не продемонструвала ефективного використання цього часу та наданих Судом можливостей для того, щоб найкращим чином реалізувати право на захист.
Керуючись статтями 22, 26, 350, 434, 441 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 – відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                               ОСОБА_3