УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6117/21 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й. 
Категорія 68 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів:. Миніч Т.І., Павицької Т.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 296/6117/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Адамовича О.Й. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені додаткові витрати на розвиток та лікування доньки ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 37 289,81 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.03.2009 між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2014 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею та всі додаткові витрати на дитину вона несе сама, відповідач в добровільному порядку допомоги не надає. Зазначила, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2014 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Вказує, що розмір аліментів є мізерним для забезпечення належних умов життя дитини. Так, донька ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря гастроентеролога та у лікаря невролога, що потребує постійного лікування та значних коштів. Крім того, донька відвідує ЖЗОПШ «Сяйво» та музичну школу ім. Лятошинського, що також потребує значних витрат. Вказала, що з 01.07.2018 по 28.05.2021 вона понесла витрати на навчання в ЖЗОПШ «Сяйво» в розмірі 28 705,96 грн., витрати на навчання в музичній школі ім. Лятошинського за період з вересня 2017 року по березень 2020 року склали 7035,00 грн., витрати на лікування склали 1548,85 грн. Посилалася на те, що вона самостійно несе витрати на утримання дитини та на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому, на її думку, стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 100% буде забезпечувати рівність участі батьків у потребах дитини.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто одноразово зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4291,92 грн. В іншій частині у задоволені позову відмовлено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні витрат, пов`язаних із навчанням у приватній школі «Сяйво». Також не погоджується із рішенням суду про стягнення витрат на навчання у музичній школі та лікування в сумі 50% від загального розміру.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 19.03.2009 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 60).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2014 шлюб між сторонами розірвано (а.с.60).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2014 у справі №296/12294/13-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.12.2013 року до повноліття дитини (а.с.7).
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , 16.04.2011 року вбачається, що останній було встановлено повний діагноз, а саме: неврозоподібний стан з порушенням сну; дискинезія жовчновиводних шляхів по гіпотонічному шляху; реактивні зміни в підшлунковій залозі; синдром подразненого кішківника. Призначені такі медичні препарати: алора, ноубут, на які позивачем було потрачено кошти, що підтверджується відповідним чеком, долученим до матеріалів справи (а.с.11-12).
Згідно поданих позивачем копій чеків, були придбані такі медичні препарати як: біоспорин, ентероспазміл, креон, ромашки квітки, стрептоцид, фенхелю плоди, оптилакт, псило-бальзам, на які позивачем також були витрачені кошти, зазначені в амбулаторній картці хворого (а.с. 13, 14).
Загальна сума витрачених коштів на лікування становить 1548,85 грн.
Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено довідкою про надходження плати за навчання учениці підготовчої групи початкової художньої освіти Пікулік Крістіни музичної школи імені Б. М. Лятошинського від 31.05.2021 №167, що сума оплати за період з 2017 р. по 2020 р. становить 7035,00 грн. (а.с. 15). 
Із довідки директора Житомирської загальноосвітньої приватної школи (ЖЗОПШ) І-ІІІ ст. «Сяйво» Житомирської області слідує, що ОСОБА_1 були внесені благодійні пожертвування на навчання доньки ОСОБА_3 за період з 01.07.2018 по 28.05.2021 в сумі 28 705,96 грн (а.с.16). Зазначено довідкою підтверджується, що Житомирська загальноосвітня приватна школа І-ІІІ ст. «Сяйво» Житомирської області є закладом загальної середньої освіти та має статус неприбуткової організації.
21.08.2017 ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_6 21.08.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 (а.с. 75).
Відповідач має неповнолітнього сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 76).
Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Згідно зазначеної норми закону вбачається, що той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею.
До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.
Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.
Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат.
Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК.
У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду.
У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував правові позиції Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц) щодо покладення обов`язку доведення наявності особливих обставин на особу, яка пред`явила такий позов. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надала докази понесених фактичних витрат на лікування дитини, на здійснення навчання у закладі «Музична школа імені Б.М. Лятошинського» та Житомирській загальноосвітній приватній школі І-ІІІ ст. «Сяйво» Житомирської області.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем доведена наявність особливих обставин, які вимагали від позивача понесення додаткових витрат на лікування дитини та навчання у музичній школі ім. Б.М. Лятошинського, що сприяє фізичному та моральному розвитку дитини, виходячи із її найкращих інтересів.
Враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину та те, що ОСОБА_2 є працездатним, фізично здоровим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути половину вартості коштів, пов`язаних з лікуванням та навчанням дочки в музичній школі. При цьому колегія суддів виходить із рівності обов`язків батьків щодо дитини (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Наявність на утриманні відповідача неповнолітнього сина від другого шлюбу не є перешкодою для стягнення на користь позивача визначених судом додаткових витрат на дитину.
Відмовляючи у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на навчання у приватній школі, суд першої інстанції вказав, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватній школі «Сяйво» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки у дитини є можливість отримати послуги безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою. Окрім того ОСОБА_1 не погоджувала із відповідачем можливість відвідування дитиною саме приватної загальноосвітньої школи, який в свою чергу заперечує щодо вибору цього освітнього закладу. Таким чином, ОСОБА_1 не скористалася можливістю розвитку дитини безкоштовно, а подані нею докази на підтвердження оплати наданих освітніх послуг є благодійними внесками, а не оговореною і підтвердженою платою за навчання. 
Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог у цій частині.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів.
Доводам, які містяться в апеляційній скарзі надано вичерпну відповідь у судовому рішенні, а тому відсутні підстави для додаткового їх обґрунтування.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, надавши мотивовану оцінку спірним правовідносинам.
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий          Судді