Ухвала
 
07 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 236/887/20
провадження № 61-18778ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа - Акціонерне товариство «ВТБ Банк», про зняття арешту з майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795;
- арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335, зареєстрований 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397;
- арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого                    2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793.
 
Краснолиманський міський суд Донецької області рішенням від 09 вересня                    2020 року позов задовольнив. Зобов`язав Виконавчу службу скасувати арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , здійснений на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером № 9686594 від 01 квітня 2010 року; на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером               № 11161335 від 12 травня 2011 року; на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження          № 31268793 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером № 12205053               від 24 лютого 2012 року.
 
Донецький апеляційний суд постановою від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнив частково. Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області                          від 09 вересня 2020 року скасував та закрив провадження у справі. 
 
19 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у вищевказаній справі.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження. 
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що оскаржувану постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року він отримав у березні 2021 року, однак не оскаржив в касаційному порядку у тридцятиденний строк через вказівку Донецького апеляційного суду у постанові від 24 лютого 2021 року про те, що для захисту прав треба звертатися зі скаргою на дії державного виконавця. Він без зволікань «пройшов» усі три інстанції у справі за скаргою на дії державного виконавця, однак так і не домігся захисту своїх прав. Вказане змусило його оскаржити постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року в касаційному порядку. Однак, ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2021 року (провадження № 61-18301ск21) його касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року повернуто. Касаційна скарга у теперішній редакції подається ним 19 листопада 2021 року, тобто без зволікань після отримання ним копії ухвали Верховного Суду від 11 листопада 2021 року. Відразу після того, як зі змісту ухвали він зрозумів про необхідність викласти своє бачення необхідності змінити правовий висновок та усунути колізію, допущену апеляційним судом у двох взаємовиключних постановах. 
 
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають підстав для визнання їх поважними, оскільки отримавши у березні 2021 року оскаржувану постанову апеляційного суду від 24 лютого 2021 року заявник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року лише у листопаді 2021 року, тобто через дев`ять місяців з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Також, посилання заявника на те, що Донецький апеляційний суд у постанові          від 24 лютого 2021 року зазначив про те, що для захисту його прав треба звертатися зі скаргою на дії державного виконавця, а тому він без зволікань «пройшов» усі три інстанції у справі за скаргою на дії державного виконавця, однак так і не домігся захисту своїх прав, що змусило його оскаржити постанову апеляційного суду                     від 24 лютого 2021 року, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки не свідчить про неспроможність заявника вчасно подати касаційну скаргу.  
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів.
 
Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.  
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев