ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021                         м. Дніпро         Справа №  904/1858/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 (повний текст складено 15.06.2021, суддя Суховаров А.В.) за заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання таким, що не підлягає виконанню частково, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ 
до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпро
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут”, м. Дніпро
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро
про стягнення 24 165 844,70 грн.      

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
У травні 2021, в межах справи №904/1858/16, позивач – АТ «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просило:
-          заборонити приймати до виконання наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 про стягнення з АТ «Укртрансгаз» на користь АТ «ОГС «Дніпрогаз» 179 576, 83 грн. судового збору до розгляду заяви АТ «Укртрансгаз» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;
-          визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 про стягнення з АТ «Укртрансгаз» на користь АТ «ОГС «Дніпрогаз» суми 179 576, 83 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню.
Наведені вимоги заявника обґрунтовані тим, що обов`язок АТ «Укртрансгаз» за судовим наказом від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 відсутній, з огляду на припинення АТ «Укртрансгаз» своїх зобов`язань перед АТ «ОГС «Дніпрогаз» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за відповідною заявою від 21.05.2020 про зарахування зустрічних однорідних вимог.
Відповідач – АТ «ОГС «Дніпрогаз» просив зупинити приводження у справі з розгляду заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню частково, наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018, до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/9016/21, ухваленого за результатом розгляду позову АТ «ОГС «Дніпрогаз» щодо визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеного з АТ «Укртрансгаз».
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 у задоволенні клопотання АТ «ОГС «Дніпрогаз» про зупинення провадження у справі №904/1858/18 відмовлено. Заяву АТ «Укртрансгаз» про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/18, таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 по справі №904/1858/16 про стягнення з ПАТ «Уктрансгаз» на користь ПАТ «Дніпрогаз» витрат по сплаті судового збору у розмірі 179 576, 83 грн.
Місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог позивачем у заяві від 31.05.2021, встановивши, що станом на 09.06.2021 у відповідача та позивача, як боржника та стягувача, за наказами у справах №904/1856/19 та №904/2732/18, існують взаємні однорідні вимоги, безспірність яких підтверджується судовими рішеннями у вказаних справах, що станом на час розгляду даної заяви у справі №904/1858/16, набрали законної сили, у зв`язку з цим АТ "Укртрансгаз" 21.05.2021 звернувся до АТ "Дніпрогаз" з відповідною заявою про їх зарахування, яка не визнана недійсною в судовому порядку. У зв`язку з чим місцевий господарський суд визнав правомірними вимоги заявника щодо визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 таким, що не підлягає виконанню, з підстав, визначених заявником.
Щодо вимог про зупинення провадження з розгляду заяви щодо визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 таким, що не підлягає виконанню до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/9016/21, то місцевий господарський суд, з огляду на відсутність доказів відкриття провадження у зазначеній справі, вказав на відсутність підстав для зупинення розгляду поданої заяви в розумінні положень ст.ст. 227, 229 ГПК України, в той час як у відповідності до ст. 328 ГПК України законодавцем обмежено строк розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, десятиденним терміном з дня її надходження до господарського суду.
2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач – АТ «ОГС «Дніпрогаз» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 10.06.2021 у даній справі, провадження у справі за заявою АТ «Укртрансгаз» про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1858/16 зупинити до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/9016/21.
В обґрунтування наведених вимог скаржник зазначає, що:
-          під час постановлення оскаржуваної ухвали не враховано заперечень відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі односторонньої заяви АТ «Укртрансгаз» від 21.05.2021, що свідчить про наявність спору щодо вимог, які підлягають зарахуванню за ініціативи позивача;
-          АТ «ОГС «Дніпрогаз» оскаржується в судовому порядку заяву АТ «Укртрансгаз» від 21.05.2021 в межах справи №910/9016/21 (докази наявні в матеріалах справи). З позовної заяви у згаданій справі вбачається наявність спору щодо суми грошового зобов`язання 172       639       100,67 грн. (справа №904/3883/20), в рахунок яких здійснено взаємозалік на підставі заяви позивача від 21.05.2021
-          відмовляючи в зупиненні провадження у даній справі до розгляду взаємопов`язаної справи №910/9016/21, суд безпідставно посилався на відсутність доказів відкриття провадження у справі, оскільки положення ст.ст. 227, 229 ГПК України не ставлять в залежність наявність або відсутність ухвали про відкриття провадження у справі, як підставу для зупинення/не зупинення провадження у справі, а ухвала про відкриття провадження, на думку скаржника, не є процесуальним документом, який свідчить про вирішення іншої справи;
-          під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції допустив неправильне застосування норма матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, дійшов до неправильних висновків щодо фактичних обставин справи, внаслідок чого постановив неправомірне рішення (не було враховано численні висновки, викладені у постановах Верховного Суду, що суперечить (порушує) вимоги ч. 4 ст. 236 ГПК України).
3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з підстав, викладених у відзиві.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2021 залишено клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 у справі №904/1858/16 без розгляду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 за заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання таким, що не підлягає виконанню частково, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 11.08.2021 о 15:30 год.
У судовому засіданні 11.08.2021 оголошена перерва до 20.10.2021 на 15:45 год. 
У судовому засіданні 20.10.2021 оголошена перерва до 08.12.2021 на 16:00 год.
08.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін з таких підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2018 у справі №904/1858/16 позов ПАТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Дніпрогаз" (за участю третьої особ-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ Дніпропетровськгаз збут та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління ДКС України у Дніпропетровській області) про стягнення 24 165 844, 70 грн., задоволено частково.
В частині позовних вимог ПАТ "Уктрансгаз" про стягнення з ПАТ "Дніпрогаз" суми 8 641 982, 75 грн. основного боргу провадження у справі закрито. В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПАТ "Дніпрогаз" на користь ПАТ "Уктрансгаз" витрати по сплаті судового збору у розмірі 271 128, 87 грн., та з ПАТ "Уктрансгаз" на користь ПАТ "Дніпрогаз" витрати по сплаті судового збору у розмірі 179 576, 83 грн.
На виконання судового рішення від 04.10.2018 у даній справі, що набрало законної сили 06.11.2018, місцевим господарським судом видано Наказ про примусове виконання зазначеного рішення в частині стягнення з ПАТ «Уктрансгаз» на користь ПАТ «Дніпрогаз» витрат по сплаті судового збору у розмірі 179 576, 83 грн. (т.6 а.с.123).
АТ «Уктрансгаз» звернулось із заявою від 21.05.2021 до АТ «ОГС «Дніпрогаз» (т.6 а.с.133), в якій повідомляло про наявність невиконаного зобов`язання перед АТ «ОГС «Дніпрогаз» на суму 179 576, 83 грн. (судовий збір за Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16), в той же час і про наявність зустрічного обов`язку адресата перед АТ «Уктрансгаз» на суму 172       639       100,67 грн., згідно Наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/2732/18. 
Із заяви – повідомлення вбачається, що позивач, керуючись положеннями ст. 601 Цивільного кодексу України, повідомляв відповідача про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 179       576,83 грн. за грошовими зобов`язаннями згідно з Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16, і, відповідно, про часткове припинення зобов`язань АТ «Уктрансгаз» перед відповідачем в межах тієї ж суми за Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/2732/18. 
Заявник наголошував, що після зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 179 576,83 грн., зобов`язання АТ «ОГС «Дніпрогаз» за Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/2732/18 є частковим припиненими на суму взаємозаліку, тобто 179       576,83 грн. Залишок заборгованості АТ «ОГС «Дніпрогаз» за вказаним виконавчим документом складає 172       459       523,84 грн., зобов`язання АТ «Уктрансгаз» перед АТ «ОГС «Дніпрогаз» за виконавчим документом №904/1858/16 від 06.11.2018 на суму 179       576,83 грн. вважається повністю припиненим.
В подальшому, позивач звернувся до місцевого господарського суду з заявою про визнання Наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16 таким, що не підлягає виконанню (т.6 а.с. 125-129) з підстав зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви від 21.05.2021. За результатами розгляду заяви АТ «Уктрансгаз» постановлено судове рішення про задоволення вимог заявника, що є предметом апеляційного оскарження наразі.
Під час розгляду справи та встановлення її фактичних обставин, зокрема, щодо набрання судовим рішенням від 28.03.2019 у справі №904/2732/18 законної сили, господарський суд першої інстанції встановив, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі №904/2732/18, стягнуто з АТ "Дніпрогаз" на користь АТ "Укртрансгаз" суму       186 582 865 грн. (у т.ч.: сума заборгованості за послуги балансування -150 352 665,60 грн.; 3% річних - 2 814 044,63 грн.;       "інфляційні"       5 561 656,96 грн., пеня - 27 854 497,81 грн.), а також стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь АТ «Дніпрогаз» 400 067,65 грн. судового збору (т.6 а.с.142,143,145-158).
На виконання вказаної постанови Центрального апеляційного господарського суду, 07.08.2019 господарським судом Дніпропетровської області видано відповідні накази у справі №904/2732/18 (т.6 а.с.144)
Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач - АТ «ОГС «Дніпрогаз» під час провадження у справі №904/1858/16 в суді першої інстанції звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі (т.6 а.с.159-160) до розгляду взаємопов`язаної справи №910/9016/21 за позовом АТ «ОГС «Дніпрогаз» до АТ «Уктрансгаз» про визнання недійсним односторонніх правочинів. До клопотання відповідач долучив копію позовної заяви, докази використання засобів поштового зв`язку з пересилання справи №2952 від 03.06.2021 в кількості 1 (направлення позовної заяви на ім`я відповідача) та відомості про справу №910/9016/21 з господарського суду м. Києва, що надійшли на електронну адресу представника заявника – Медяного О.Ю. (т.6 а.с.161-166). Місцевий господарський суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача, посилаючись на відсутність доказів щодо відкриття провадження у справі.
6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені конституційні принципи знайшли своє відображення у статті 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і якою встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Частиною першою статті 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частини перша, друга статті 328 Господарського процесуального кодексу України).
За положеннями частин першої - третьої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (частина п`ята статті 202 Цивільного кодексу України).
У статті 598 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави припинення зобов`язань, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За частинами першої, третьої статті 203 Господарського кодексу України Господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні норми містяться у статті 601 Цивільного кодексу України.
При цьому, колегія суддів зауважує, що мають бути дотримано:
- вимоги контрагентів повинні бути зустрічними, тобто кожен із контрагентів повинен мати заборгованість по відношенню до іншого (кожна із сторін одночасно є як боржником так і кредитором);
- вимоги повинні бути однорідними (тобто такими, у яких предмет виконання є однаковим);
- строк виконання зустрічних однорідних вимог має настати або має бути таким, що не був установлений чи визначений моментом пред`явлення вимоги, тобто має настати строк виконання зобов`язань за однією і за іншою угодою.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 по справі №910/11116/19 вказав на наступне: «Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.».
Ні стаття 203 Господарського кодексу України, ні стаття 601 Цивільного кодексу України не визначають порядку і форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину. 
Таким чином, наведене свідчить про те, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог здійснюється за загальними правилами про правочини. Здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
Інша сторона має право заперечити заявлену вимогу про залік у зв`язку, наприклад, з недійсністю вимоги або відсутністю передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України умов для заліку.
Як було встановлено в п. 5 цієї постанови, позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.05.2021 за №1001ВИХ-21-3877, що отримана відповідачем 26.05.2021.
Предметом заяви позивача є вимога щодо заліку однорідних вимог на підставі виконавчих документів у справах №904/1858/16 та №904/2732/18. 
Місцевим господарським судом, на час постановлення оскаржуваної ухвали вірно встановлено припинення обов`язку боржника перед стягувачем за виконавчим документом №904/1858/16.
Відповідно до ст. ст. 2, 3 та 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання. Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що:
-          рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 відмолено в задоволені позовних вимог АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" до АТ "Укртрансгаз" про визнання одностороннього правочину від 21.05.2021 недійсним;
-          постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, прийнятою у справі №910/9016/21, в задоволенні вимог апеляційної скарги АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" відмовлено; рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21 залишено без змін.
Таким чином, є достовірним факт використання стягувачем права взаємозаліку в судовому порядку, проте всупереч посилань скаржника, апеляційним господарським судом не встановлено обставин існування спору про право в контексті оскарження одностороннього правочину від 21.05.2021, з огляду на наведене вище. Спір про право вичерпано.
Верховний Суд у своїй постанові від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц зазначив, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи, зокрема, матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).
В межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №910/9026/13 та від 11.07.2019 у справі №910/8665/17).
Колегією суддів встановлені обставини припинення обов`язку боржника перед стягувачем шляхом вчинення 21.05.2021 позивачем одностороннього правочину з огляду на висновки, що викладені в рішенні Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/9016/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021.
Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
За наведеного, встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі №910/9016/21 обставини мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Причиною зупинення провадження у справі згідно вказаної норми Господарського процесуального кодексу України        є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 ГПК України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.
Предметом розгляду заяви у даній справі є вимога боржника про визнання наказу, виданого господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/1858/16 про стягнення з АТ «Уктрансгаз» на користь АТ «ОГС «Дніпрогаз» 179  576,83 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню.
Вирішальним доказом у цій справі, що впливає на обставини припинення зобов`язань боржника (позивача) перед стягувачем (відповідачем) є обставини, встановлені в порядку ч. 4 ст. 75 ГПК України та викладені в мотивувальній частині постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі №910/9016/21 щодо дійсності одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою від 21.05.2020 за №1001ВИХ-21-3877. Наведене свідчить про відсутність правих підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.
Щодо розгляду справи у розумні строки, на які посилався місцевий господарський суд в контексті ст. 328 ГПК України, то колегія суддів з цього приводу зауважує, що важливим аспектом справедливого судового розгляду є розумність тривалості провадження, що повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (див. рішення у справі "Фрідлендер проти Франції" (Frydlender v. France) [ВП], №30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII).
Аналогічне твердження висловив Верховний Суд України у Листі від 25.01.2006 №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" визначив критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, які є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних): 1) складність справи; 2) поведінка заявника; 3) поведінка органів державної влади (насамперед суду).
Відповідна норма закріплена і в п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.
Однак, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод        в першу чергу гарантує "процесуальну" справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції-)). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом узагалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubovs and Others v. Latvia ("Миролюбов та інші проти Латвії"), § 103).
З огляду на практику ЄСПЛ, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.
Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (Scordino v.(Скордіно проти Італії-) (по. 1) [ВП], § 183, і Sbrmeli v. Germany (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 129).
В даному випадку, апеляційним судом взято до уваги предмет заяви у даній справі, предмет позову у справі №910/9016/21, суб`єктний склад сторін в обох справах, встановлено факт відсутності спору щодо права, на що посилався скаржник, як на підставу зупинення провадження у даній справі, результати розгляду по справи №910/9016/21, - з метою забезпечення принципу справедливого розгляду справи, є правомірним висновок місцевого господарського суду про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 по справі №904/1858/16 про стягнення з ПАТ «Уктрансгаз» на користь ПАТ «Дніпрогаз» витрат по сплаті судового збору у розмірі 179 576, 83 грн., і відповідно, про відсутність підстав для задоволення клопотання АТ «ОГС «Дніпрогаз» про зупинення провадження у справі №904/1858/18 
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обставини дійсності правочину, оформленого ПАТ «Укртрансгаз» заявою від 21.05.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 179 576, 83 грн. визнано апеляційним господарським судом підтвердженими в належний та допустимий спосіб, згідно положень ст.ст. 76, 77, 78 ГПК України. 
Колегією суддів в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню визнано встановленим факт припинення обов`язку боржника (позивача) добровільним виконанням свого зобов`язання за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1858/16.
Щодо неврахування місцевим господарським судом заперечень відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі односторонньої заяви АТ «Укртрансгаз» від 21.05.2021 в контексті наявності спору про право (справа №910/9016/21), такі посилання спростовуються фактом вирішення вказаного спору в господарському суді м. Києва.
З доводів апеляційної скарги вбачається, що по суті скаржник не просить відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а тільки просить зупинити провадження у справі, для чого підстави відсутні.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
За результатами аналізу і оцінки встановлених фактичних обставин справи, викладених в п.п. 5-6 цієї постанови, судова колегія дійшла висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги. Права скаржника визнано не є порушеними.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 у справі №904/1858/16 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 у справі №904/1858/16 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.12.2021 

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Білецька  
Суддя                                                                                           Т.А. Верхогляд 
Суддя                                                                                          І.О. Вечірко