ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6695/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі №160/6695/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                  ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 10.10.2019 року вих. № 217/03.25-17 у призначенні                  ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, п.1. ч.2. ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 27.09.2019 року на підставі заяви про призначення пенсії від 27.09.2019 року;
-  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області: зарахувати ОСОБА_1  до пільгового стажу роботи за Списком № 1, період його навчання у СПТУ № 30 м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року (3 роки 9 місяців 10 днів) по спеціальності машиніст транспортно-навантажувальних машин;
- зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період його підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року (9 років 6 місяців 29 днів).
- виключити з підрахунку заробітної плати наступні періоди: з 01.07.2005 року по 01.11.2007 року (28 місяців підряд); з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, як додатковий;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 27.09.2019 року призначити ОСОБА_1  пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. п.1. ч.1. ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 27.09.2019 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1  в сторону збільшення з врахуванням включення до його пільгового стажу періоду його навчання у СПТУ № 30 м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року, до загального страхового стажу період його підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року, та виключення з підрахунку заробітної плати періоду з 01.07.2005 року по 01.11.2007 року (28 місяців підряд) та періоду з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, як додаткового;
- нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 після проведеного перерахунку з 
врахуванням включення до його пільгового стажу періоду його навчання у СПТУ № 30 м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року, до загального страхового стажу період його підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року, та виключення з підрахунку заробітної плати періоду з 01.07.2005 року по 01.11.2007 року (28 місяців підряд) та періоду з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, як додаткового та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 27.09.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. а ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 10.10.2019 року позивачу було відмовлено у призначені пенсії з посиланням, що період навчання за фахом з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року  не можливо зарахувати.  В червні 2020 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, яка відповідно до ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” була йому призначена. При цьому, індивідуальний коефіцієнт для обчислення до оптимізації складав 0,93687, а після оптимізації -1,23947. 18.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії шляхом збільшення коефіцієнту, проте відповідач відмовив в цьому листом від 22.10.2020 року. Позивач вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до загального та пільгового стажу за Списком №1 період навчання в середньому професійно-технічному училищі № 30 з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року, не повністю зараховував до загального страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року та невірно розрахував коефіцієнт заробітку позивача, не виключивши із розрахунку період з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, як додатковий. Вбачаючи в діях ГУ ПФУ в Дніпропетровській області порушення прав, позивач звернувся до суду з даним позовом за їх захистом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу період навчання позивача з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року, оскільки після закінчення навчального закладу позивач не працював за набутою професією.
З цього приводу суд першої інстанції вказав на те, що позивач навчався та здобув професію машиніст транспортно-навантажувальних робіт, а був прийнятий на роботу підземного машиніста електровоза.
У свою чергу, як зазначив суд першої інстанції, відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010 професія машиніст навантажувальної машини відноситься до підкласу КП 8111 робітники, що обслуговують гірниче устаткування, в той час як професія машиніст електровоза відноситься до підкласу КП 8311 машиністи локомотивів та спеціальних машин на залізниці, помічники машиністів та кочегари паровозів.
З цих підстав суд вказав на те, що здобута позивачем професія є відмінною від тієї спеціальності, на якій працював позивач, що свідчить про відсутність підстав для зарахування періоду навчання до пільгового стажу.
Щодо заявлених позивачем вимог про зарахування до загального стажу роботи період  підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року, суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки встановлені обставини справи по-перше, свідчили про те, що позивач не звертався до відповідача із вимоги про зарахування вказаного періоду до загального стажу роботи, а по-друге, відповідачем до загального стажу роботи був зарахований період підприємницької діяльності з 25.03.2000 по 31.12.2007.
В іншій частині заявлених вимог суд першої інстанції відмовив з тих підстав. що вони є похідними від вимог щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу та періоду підприємницької діяльності до загального стажу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що характеристика професії машиніста електровозу під час здійснення технологічного процесу передбачає комплексне виконання робіт, зокрема щодо вивозу вантажу та завозу порожніх вагонів, а отже, можна зробити висновок, що поняття електровозу та транспортно-навантажувальних машин є тотожними, тому робота позивача за спеціальністю машиніст електровозу відповідає присвоєній позивачеві кваліфікації зазначеній в дипломі про закінчення навчання в професійно-технічному училищі №30. З цих підстав позивач вказує на те, що період його навчання повинен бути зарахований до пільгового стажу. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог про зарахування до загального стажу роботи період  підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року. З цього приводу позивач період в якому позивач здійснював підприємницьку діяльність, сплачував страхові внески, що підтверджується відповідними документами, повинен бути зарахований до загального страхового стажу роботи. З цих підстав позивач, вказуючи на те, що наявні підстави для задоволення заявлених вимог щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу та періоду підприємницької діяльності до загального стажу, просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки інші позовні вимоги є похідними від цих заявлених вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.09.2019 року ОСОБА_1 , по досягненню 50-ти річного віку, звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Листом від 20.10.2019 року Відділ з питань  призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за номером 217/03.25-17 повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії з посиланням на те, що період навчання за фахом з 01.09.1984 року по 31.08.1987 року не можливо зарахувати за посадою спеціальністю машиніст транспортного-навантажувальних машин, оскільки після навчання  позивач був прийнятий на роботу як машиніст електровозу (підземний).
26.06.2020 року позивач повторно звернувся  із заявою про призначення пенсії за віком та йому призначено пенсію за віком з 26.06.2020 року на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058.
18.09.2020 року позивач звернувся  до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком, в якій просив здійснити перерахунок шляхом збільшення коефіцієнту заробітку з 1, 23947 на 1, 556915 задля чого виключити з підрахунку заробітної плати  періоди з 01.07.2005 року по 01.11.2007 року та з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, як додатковий.
Листом Відділу з питань перерахунку пенсій № 8 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області  розглянуло заяву позивача та повідомило, що для визначення права на призначення пенсії згідно ст. 26 Закону до страхового стажу включено періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку відповідно до довідки ДФС - 6 років 3 місяці 01 день і даний стаж не враховується для визначення індивідуального коефіцієнту страхового стажу, а лише для права виходу на пенсію.
Звертаючись із позовом до суду, позивач фактично порушив питання про призначення йому пенсії на підставі положень п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 з часу його першого звернення - 27.09.2019, оскільки вважає наявним у нього достатнього пільгового стажу та загального стажу для призначення пенсії за Списком №1. Інші заявлені вимоги про перерахунок пенсії, є похідними вимогами від вимоги щодо призначення пенсії за Списком №1 з 27.09.2019р.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову. з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається  працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком                               № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Встановлені обставини справи фактично свідчать про те, що при першому зверненні позивача із заявою про призначення пенсії (27.09.2019) йому було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.
Так, вказаною нормою права передбачено, що пільговий стаж має становити не менше 10 років.
Станом на час звернення позивача (27.09.2019) його пільговий стаж становив: з 24.09.1990 по 22.02.1995 (4 роки 5 місяців 0 днів) на посаді підземного машиністу електровозу (Список №1); з 13.08.2014 по 27.09.2019 (5 років 1 місяць 15 днів) гірник підземний на шахті «Ювілейна» (Список №1).
Тобто, пільговий стаж позивача за Списком №1 становив менше 10 років.
Вказані обставини обумовлюють звернення позивача із вимогами про зарахування до пільгового стажу період його навчання у СПТУ № 30 м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року (3 роки 9 місяців 10 днів) по спеціальності машиніст транспортно-навантажувальних машин.
Надаючи оцінку зазначеним вимогам позивача, суд першої інстанції правильно виходив з такого.
Стаття 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Згідно пункту д  абзацу 3 статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно частини  4 статті  24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, відповідно до п.п. “з” п. 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР “Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій” від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
Приписами частини 3 п. 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти “а” і “б” пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт “в” пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах “к” і “л”, прирівнюються за вибором звернувшегося за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті “з”, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З огляду на положення вказаних норм права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що період навчання може бути зарахований  до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що  після закінчення відповідного навчального закладу особо  влаштовується на роботу саме за набутою професією.
З наданих позивачем документів вбачається, що він навчався в СПТУ № 30 м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року за професією «Машиніст транспортно-навантажувальних робіт» та здобув кваліфікацію: машиніст транспортно-навантажувальних робіт 4 розряду (а.с.15).
Встановлені обставини також свідчать про те, що з 24.09.1990 року позивач був прийнятий на роботу підземного машиніста електровоза.
Суд першої інстанції, визначаючи належність роботи позивача з 24.09.1990 до здобутої ним професії в СПТУ № 30 м. Кривого Рогу, правильно виходив з того, що відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010 професія машиніст навантажувальної машини відноситься до підкласу КП 8111 робітники, що обслуговують гірниче устаткування, в той час як професія машиніст електровоза відноситься до підкласу КП 8311 машиністи локомотивів та спеціальних машин на залізниці, помічники машиністів та кочегари паровозів.
З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що здобута позивачем професія є відмінною від тієї спеціальності, на якій працював позивач з 24.09.1990.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що поняття електровозу та транспортно-навантажувальних машин є тотожними, а виконувана робота за цими спеціальностями передбачає наявність однакових навичок, не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції, оскільки такі аргументи позивача є лише його власною думкою та жодними нормативними документами щодо класифікації професій та умов праці, не підтверджуються, доказів протилежного позивачем не надано.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог про зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 періоду навчання в СПТУ №30                           м. Кривого Рогу з 01.09.1984 року по 10.06.1988 року по спеціальності машиніст транспортно-навантажувальних машин. 
Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог про зарахування позивачу до загального стажу роботи період його підприємницької діяльності з 03.06.1998 року по 31.12.2007 року.
Так, судом першої інстанції було встановлено та не спростовано позивачем те, що по-перше, позивач не звертався до відповідача із вимогою про зарахування вказаного періоду до загального стажу роботи, відмови у зарахування до загального стажу вказаного періоду від відповідача не отримував, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати оцінку діям відповідача на предмет їх правомірності, оскільки таке питання відповідачем не вирішувалось.
По-друге, встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем до загального стажу роботи був зарахований період підприємницької діяльності з 25.03.2000 по 31.12.2007, натомість позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу і вказаний період.
Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в цій частині заявлених вимог, оскільки суть та зміст спірних відносин між сторонами не давали підстав стверджувати про наявність між сторонами спору і з приводу періоду підприємницької діяльності позивача.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу і на те, що враховуючи підстави звернення позивача із цим позовом до суду, які обумовлені не призначенням відповідачем пенсії при першому зверненні позивача (27.09.2019), заявлені ним вимоги щодо включення до стажу періоду підприємницької діяльності (враховуючи те, що період підприємницької діяльності з 25.03.2000 по 31.12.2007 відповідачем був включений до загального страхового стажу), не мають значення для вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії за віком з 27.09.2019, оскільки як зазначено вище фактично підставою для відмови у призначення пенсії з 27.09.2019 став факт відсутності у позивача необхідного пільгового стажу, а не загального страхового стажу до якого позивач просив включити період підприємницької діяльності.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, в цій частині заявлених вимог.
Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині заявлених вимог, суд першої інстанції, з чим погоджується і позивач, виходив з того, що вони є похідними від вимог щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу та періоду підприємницької діяльності до загального стажу, у зв`язку з чим підстав для задоволення і заявлених вимог в іншій частині не існує.
Таким чином дослідивши встановлені обставини справи, аргументи позивача, з якими він пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі №160/6695/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст..ст.328. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 30.09.2021
          Повне судове рішення виготовлено 01.10.2021
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк