ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року	Львів	Справа № 500/2171/21 пров. № А/857/16035/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                  Хобор Р.Б.,
суддів                                                                       Бруновської Н.В., Матковської З.М. 
з участю секретаря судового засідання                     Омеляновської Л.В.          
                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року, ухвалене суддею Осташ А.В. у м. Тернополі о 12 год. 55 хв. у справі № 500/2171/21 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВВА» до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанов, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанови про накладення штрафу № 1 від 12.03.2021 року та № 2 від 12.03.2021 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про накладення штрафу № 1 від 12 березня 2021 року.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про накладення штрафу № 2 від 12 березня 2021 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВВА" понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позову в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, при прийнятті рішення про вжиття обмежувальних заходів від 08.02.2021 року, порушив принцип правової визначеності, оскільки не вказав у який спосіб позивач має усунути виявлені недоліки у сфері безпеки нехарчової продукції. Внаслідок цього, позивач не розумів у який спосіб має усунути виявлені в ході перевірки недоліки. Зважаючи на це, на думку суду першої інстанції, штраф накладений на позивача протиправно, тому рішення про накладення штрафу необхідно скасувати.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що у позивача були відсутні належно оформлені паспорти якості на дизельне паливо, внаслідок чого 08.02.2021 року відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних заходів та рекомендував усунути виявлені порушення. Зважаючи на те, що позивач не усунув виявлені порушення, відповідач наклав на позивача штраф. При цьому, відповідач звернув увагу на те, що позивач не оскаржував рішення відповідача про вжиття обмежувальних заходів, невиконання якого є наслідком накладення штрафу.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що на підставі наказу від 02.02.2021 року № 25, направлення на проведення перевірки від 02.02.2021 року № 33, відповідач провів перевірку характеристик продукції, а саме: автомобільних бензинів та дизельного палива на АЗС ТзОВ «ВВА», що знаходиться за адресою: вул. Об`їзна, 13, м. Тернопіль.
За наслідками перевірки, відповідач 05.02.2021 року склав акт № 2 перевірки характеристик продукції.
У ході перевірки, відповідач зафіксував відсутність національного паспорту якості на дизельне пальне, що свідчить про порушенням п. 8 «Технічного регламенту, щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 року № 927, та відсутність декларації про відповідність дизельного пального, що свідчить про порушення п. 7 «Технічного регламенту, щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 року № 927.
08.02.2021 року, на підставі акта перевірки характеристик продукції, відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 2, щодо реалізації палива, яке в розрахункових документах зазначене як «ДП-3-Євро5-ВО», за відсутності декларації про відповідність та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 1, щодо реалізації палива, яке в розрахункових документах зазначене як «ДП-3-Євро5-ВО», за відсутності документу про якість (паспорт якості), до усунення формальної невідповідності вимогам Технічного регламенту палива.
Позивач, листом від 05.03.2021 року № 47, повідомив органу нагляду про вжиті на виконання рішень заходи та надав декларацію про відповідність № UA0412202020/029-20/ТР-4/DT-K5-F від 04.12.2020 року, паспорт якості № 05305501/20-0002/108 від 05.02.2021 року за формою № 11-НК виданий Рівненською ВЛ.
На підставі наказу від 09.03.2021 року № 70, направлення на проведення перевірки від 09.03.2021 року № 91, відповідач, у період з 09 по 12 березня 2021 року, провів перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №№ 1, 2 від 08.02.2021 року.
За результатами цієї перевірки, відповідач, 12.03.2021 року, склав акт № 5 перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
У ході перевірки, відповідач зафіксував те, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08.02.2021 року № 1, № 2 не виконані, виявлені порушення не усунені.
12.03.2021 року відповідач склав протокол № 0000001, у якому зафіксував не виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 1 від 08.02.2021 року та протокол № 0000002 від 12.03.2021 року, у якому зафіксував не виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 2 від 08.02.2021 року.
У зв`язку із невиконанням рішень про вжиття обмежувальних заходів відповідач прийняв:
- постанову про накладення штрафу № 1 за невиконання Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 1 від 08.02.2021 року в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 68000,00 гривень;
- постанову про накладення штрафу № 2 за невиконання Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 2 від 08.02.2021 року в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000,00 гривень.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд встановив те, що предметом спору є скасування рішень про накладення штрафу за невиконання рішень про вжиття обмежувальних заходів.
Апеляційний суд встановив те, що 08.02.2021 року відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 1 та № 2. 
У рішенні № 1 вжито обмежувальні заходи, шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку до приведення у відповідність до встановлених вимог.
Такі заходи були вжиті через те, що позивач порушив пункт 8 «Технічного регламенту, щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 року № 927, у зв`язку із реалізацією палива, яке в розрахункових документах зазначене, як «ДП-3-Євро5-ВО», за відсутності документу про якість (паспорт якості).
У рішенні № 2 вжито обмежувальні заходи, шляхом обмеження надання продукції на ринку до усунення формальної невідповідності вимогам Технічного регламенту.
Такі заходи були вжиті через те, що позивач порушив п. 7 та п. 19 «Технічного регламенту, щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 року № 927, у зв`язку із реалізацією палива, яке в розрахункових документах зазначене, як «ДП-3-Євро5-ВО», за відсутності декларації про відповідність. 
Рішення про вжиття обмежувальних заході позивач не оскаржував, а тому такі оцінці не підлягають.
Відповідно до пункту 4 Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2011 року № 1017 (далі – Порядок № 1017) суб`єкт господарювання,  якого стосується рішення, повинен у встановлений у рішенні строк подати органу ринкового нагляду, що прийняв рішення,  повідомлення про його виконання за формою, згідно з додатком. 
Повідомлення про  виконання рішення подається суб`єктом господарювання, незалежно   від ступеня або результативності виконання ним рішення. 
Суб`єкт господарювання може додавати до повідомлення документи або їх копії, які підтверджують  факт  результативності виконання рішення.
Апеляційний суд встановив те, що листом від 05 березня 2021 року № 47, на виконання рішень про вжиття обмежувальних заходів, надіслав відповідачу декларацію про відповідність № UA0412202020/029-20/ТР-4/DT—К5-F від 04.12.2020 року та паспорт якості № 05305501/20-0002/108 від 05.02.2021 року за формою № 11-НК. 
Відповідно до пункту 5 Порядок № 1017 під  час  проведення  аналізу  повідомлення  про виконання рішення орган ринкового нагляду: 
1) вивчає і аналізує відомості, які містяться в повідомленні, доданих до нього документах (їх копіях) та рішенні; 
2) робить висновок про достатність та достовірність інформації, яка міститься в  повідомленні  та  доданих  до  нього документах   (їх   копіях), а у  разі  виникнення  сумнівів  у достовірності  такої  інформації  -  обґрунтовує  їх  на  підставі фактичних даних;
3) робить висновок про ступінь та результативність виконання суб`єктом господарювання рішення.
Натомість, апеляційний суд зазначає, що відповідач, під час проведення аналізу повідомлення про виконання рішень органу ринкового нагляду про вжиття обмежувальних заходів, жодним чином, не проаналізував відомості, які містяться в повідомленні та доданих до нього документах (їх копіях), не зробив висновок про достатність та достовірність інформації, яка міститься в повідомленні  та  доданих  до  нього документах (їх копіях).
Також апеляційний суд встановив те, що відповідач, не зробив висновок про ступінь та результативність виконання суб`єктом господарювання рішення.
Враховуючи наведені вище міркування, апеляційний суд вважає, що рішення про накладення на позивача штрафу є необґрунтованими. Внаслідок цього, рішення відповідача про накладення штрафу необхідно скасувати, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року в справі № 500/2171/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови складений 09.12.2021 року