Справа № 303/6134/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

04.10.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                        в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , директора ТзОВ «Стартелеком Плюс», з вищою освітою,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

               Стягнуто з  ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору. 

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови,  Головним державним інспектором праці Севч В.Є. 03.09.2020 складено адміністративний протокол відносно директора ТзОВ «Стартелеком Плюс» ОСОБА_1 про те, що в ході інспекційного відвідування та перевірки підприємницької діяльності ТзОВ «Стартелеком Плюс» встановлено порушення, згідно якого ОСОБА_1 , будучи директором ТзОВ «Стартелеком Плюс» у період 2019 - 2020 років використовував працю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , без оформлення трудових договорів, чим порушив вимоги передбачені ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і тому має бути скасована. Зазначає, що ОСОБА_4 проходив переддипломну практику на підприємстві, а ОСОБА_2 залучався для виконання певних робіт на підставі домовленості, що має ознаки цивільно-правової угоди, а не трудових правовідносин. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних заяв про судовий розгляд без його участі до суду не надходило.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 

Суд, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. 

Так, протоколом про адміністративне правопорушення №ЗК/298/1371/АВ/П/ПТ від 03.09.2020 підтверджується, що Головним державним інспектором праці Севч В. Є., 03.09.2020, під час інспекційного відвідування та перевірки підприємницької діяльності ТзОВ «Стартелеком Плюс», встановлено порушення, згідно з яким ОСОБА_1 , будучи директором ТзОВ «Стартелеком Плюс», у період 2019 - 2020 рр. використовував працю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , - без оформлення трудових договорів, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України. 

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються Актом інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК/298/1371/АВ від 03.09.2020, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_3 , поясненнями свідка ОСОБА_2 , які зазначили, що працювали на фірмі «Стартелеком Плюс», керівником якої був ОСОБА_1 , та займалися підключенням кабелю до Інтернету, роботу виконували у м. Мукачеві. Вказані свідки зазначили, що жодних договорів, ані трудових, ані цивільно-правових з ОСОБА_1 не укладали. Також зазначили, що заробітну плату за виконану роботу ОСОБА_1 виплачував їм «на руки» від 6 до 10 тисяч гривень. 

З Акту інспекційного відвідування також убачається, що перевірка проводиться відповідно до направлення на проведення інспекційного відвідування №508 від 18.08.2020 та наказу Управління Держпраці у Закарпатській області №101 від 18.08.2020, письмової заяви та листа ГУНП в Закарпатській області. Так, згідно з листом ГУНП в Закарпатській області №5-8766/106/26/1-20 від 21.07.2020, у провадженні слідчого відділу Мукачівського відділу поліції перебувають матеріали кримінального провадження №120200700400013180 від 03.07.2020 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом того, що 02.07.2020 надійшло повідомлення від чергового лікаря КНП Мукачівська ЦРЛ про те, що для надання медичної допомоги після ураження струмом, до них доставлено громадянина ОСОБА_4 . Під час надання допомоги останній помер. Досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 неофіційно працював у ТзОВ «Стартелеком Плюс», юридична адреса: вул. Миру, 84/1-а, м. Мукачево. 

З пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 убачається, що ТзОВ «Стартелеком Плюс» працює упродовж чотирьох років, займається перепродажем Інтернет трафіку. ОСОБА_1 є директором товариства близько одного року. Вказані відомості підтверджуються і Наказом про вступ на посаду директора №03-к від 19.09.2010. 

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з працівником укладається, як правило, у письмовій формі. 

Частиною третьою цієї статті передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Згідно з Постановою КМУ від 17.06.2015, № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за формою, згідно з додатком, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Матеріалами справи підтверджується, що жодних повідомлень про прийняття на роботу працівників – ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на фірму «Стартелеком Плюс» ОСОБА_1 або іншою уповноваженою особою підприємства до територіального управління ДФС України не надсилались. 

Як убачається з матеріалів справи, 03 вересня 2020 року, головним державним інспектором Управління Держпраці в Закарпатській області Севч. В. Є. був складений протокол про адміністративне правопорушення №ЗК/298/1371/АВ, згідно з яким, під час інспекційної перевірки ТзОВ «Стартелеком Плюс» встановлено, що директор підприємства - ОСОБА_1 , упродовж 2019-2020 рр. використовував працю трьох фізичних осіб без оформлення трудових договорів. 

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і є одним із джерел доказів, враховуючи положення ст. 251 КУпАП. 

Також, вищевказане підтверджуються письмовими поясненнями свідків – громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зазначили, що працювали на фірмі «Стартелеком» плюс», керівником якої був ОСОБА_1 , та займалися підключенням кабелю до Інтернету в місті Мукачеві. 

Отже, твердження апелянта про те, що ОСОБА_4 проходив переддипломну практику на підприємстві, а ОСОБА_2 залучався для виконання певних робіт на підставі домовленості, а не трудових відносин, - апеляційний суд вважає непереконливими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки спростовуються поясненнями свідків – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою та підтверджують факт допуску вищевказаних працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки останні своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Тому, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені. 

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення. 

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                               П О С Т А Н О В И В :
        
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                       І. В. Стан